ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України
22 травня 2020 року
м. Харків
Справа №644/4671/19
Провадження № 22-ц/818/2081/20
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевського О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцина І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження  без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу заапеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Орджонікідзевського  районного суду міста Харкова від 13 січня 2020 року, постановлене суддею Матвієвською Г.В., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда,
УСТАНОВИВ:
У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє утримання, як повнолітнього непрацездатного сина, у розмірі 1/4 и доходу щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і довічно; допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. 
В обгрунтування позовних вимог заначено, що відповідач є його батьком. Шлюб між батьками розірвано 16.04.2002 року. Після розірвання шлюбу батько матеріально сину не допомагав. Позивач з дитинства є інвалідом першої групи по зору, непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду, інвалідність встановлена безстроково. Позивач постійно мешкає з матір`ю ОСОБА_3 яка є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1520 грн. На підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м. Харкова №191/31 від 03.12.2002 над ним встановлено піклування, піклувальником призначено його маму ОСОБА_4 . Також позивач зазначає, що перебуває на обліку в Індустріальному Управлінні соціального захисту населення і отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства І групи в розмірі 2054,5 грн. Позивач стверджує, що отриманим ним коштів не вистачає на забезпечення його потреб, добровільно надавати допомогу на його утримання відповідач не бажає, тому він вимушений звернутися до суду із цим позовом. 
Крім того зазначає, що відповідач здоров, є пенсіонером, який регулярно отримує пенсію та стягнень за виконавчими листами не проводиться.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 січня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь повнолітнього працездатного сина ОСОБА_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2019 року, і довічно.
Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_2 у зв`язку з невідповідністю висновків суду, наведених в рішенні, фактичним обставинам справи та стягнути аліменти на його утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 700 сімсот гривень щомісячно.
Скарга містить посилання на те, що суд не врахував ні його стану здоров`я, ні наявності непрацездатної дружини, ні наявність захворювань у нього які вимагають щоденного лікування, а на даний час направлення його на проходження МСЕК для встановлення інвалідності, що передбачено ст. 182 СК України.
Зазначено, що відповідач з повагою відноситься до позивача як до сина, але вважає, що ним надається допомога добровільно, якщо виникає необхідність, і такі дії узгоджені з третьою особою у справі ОСОБА_3 .
Позивач отримує пенсію, як і відповідач, враховуючи, що його вік вже 75 років.
Відповідач знаходиться на пенсії, отримує пенсію у розмірі 4700 гривень щомісячно, з яких на лікування від хронічних захворювань витрачає від 1000 до 2000 грн., а тому має можливість сплачувати аліменти позивачу, як сину, у розмірі 700 грн. щомісячно, що ним було вказано у відзиві на позовну заяву. Судом надані ним медичні документи, що підтверджують захворювання, квитанції про купівлю ліків, не взяті до уваги взагалі, а підстави неврахування як віку, так і стану його здоров`я суд у рішенні не вказав.
До суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..
За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є інвалідом, не має інших аліментних зобов`язань, інших непрацездатних осіб на утриманні немає, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини-інваліда не надає у зв`язку із чим необхідно стягнути аліменти в судовому порядку.
Проте з таким висновком погодитись не можна виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.03.1998 року, ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з зору з дитинства безстроково, може виконувати роботу в системі УТОС та потребує постійного стороннього догляду.
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 проживає з матір`ю 
ОСОБА_3 перебуває на обліку в УСЗН Індустріального району ХМР та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства, що підтверджується довідкою № 688 від 10 червня 2019 року (розмір допомоги на травень 2019 року складає 2245,00 грн.) (а.с. 13).
Мати, ОСОБА_3 не працює, отримує пенсію як пенсіонер за віком, а також отримує пенсію як матір, що має дитину інваліда з дитинства. 
Проте жодних довідок про розмір нарахування грошових сум на підтвердження її матеріального становища суду не надано. Також належними та допустимими доказами не підтверджено розмір витрат, які мати несе у зв`язку з утриманням сина.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що син був влаштований на працю у спеціальний цех, проте мати його від туди забрала.
Судом першої інстанції зазначена обставина не перевірялась, оцінка надана не була.
Судом першої інстанції також не встановлено, який саме середньомісячний дохід має сім`я позивача.
Відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, згідно довідки про дохід пенсіонера № 8878 від 28.08.2019 року має пенсію у розмірі 4700,16 грн., має хронічні захворювання, що підтверджується наданими епікризами (а.с. 43-74), що спростовує твердження позивача, що батько є здоровою людиною.
Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.
Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов : дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).
Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з - урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 3 ст.12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів звертає увагу, що під час судового розгляду позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач, може надавати повнолітньому недієздатному сину матеріальну допомогу, а судом першої інстанції в свою чергу не перевірено та не враховано наявність трьох обов`язкових умов передбачених ст. 198 СК України.
Враховуючи, що відповідач є непрацездатною особою, єдиним джерелом доходу якого є пенсія, відповідач хворіє на хронічні захворювання потребує постійного вживання ліків судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
Керуючись вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 січня 2020 рок- скасувати. 
Позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда залишити без задоволення.
Стягнути за рахунок держави на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1152 ( одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   І.В. Бурлака
                                                                                           В.Б. Яцина
Повне текст постанови складено 22 травня 2020 року.