22-ц/804/764/20 
                                                                                265/3915/19 
                                               
Головуючий в 1 інстанції   Вайновський А.М.
     Доповідач: Мальцева Є.Є.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

05 березня 2020 року  м. Маріуполь

Донецькій апеляційний суд  в складі:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.,
суддів   Баркова  В.М.,
   Мироненко І.П.,
секретар  Герасимова Г.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського  районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня  2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1    про стягнення боргу кредитором спадкодавця, 
В С Т А Н О В И В:

    20 червня  2019 року   ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивовано тим,  що відповідно відповідно до укладеного договору б/н від 19.09.2006 позичальник ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та фактично спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем. Заборгованість за тілом кредиту складає 8387,71 гривень. 05 травня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, проте  з боку відповідача ніяких дій не виконано. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту у загальній сумі 8387,71 гривень, а також понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського   районного суду міста Маріуполя  Донецької області від 04 грудня 2019 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

              В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилається  на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.   
           Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем належно доведено розмір заборгованості боржника на день відкриття спадщини, а спадкоємцем не спростовано ці обставини, нічим розмір його відповідальності  і у випадку заперечень не підтверджено, розмір успадкованого майна не зазначено.   
           Зі справи вбачається, що відповідач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Від спадщини відповідач не відмовлявся. Таким чином, він прийняв  і зобов`язання померлого позичальника.               
             Суд не врахував, що вимоги кредитора підлягають задоволенню в межах вартості майна,    одержаного  у     спадщину,  і    не з`ясував, чи відкрилася спадщина, чи наявне спадкове майно, яка його вартість. 
             Крім того, у позивача як кредитора, немає можливостей самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх. Тому суд повинен був самостійно встановити цю інформацію. 
              АТ КБ «ПриватБанк»  просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та вирішити питання щодо судових витрат.  

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
               Представник позивача  АТ КБ «ПриватБанк» Шишелова Н.В. належним чином повідомлена про розгляд справи під особистий розпис,  до суду не явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.
              Відповідач також належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи рекомендованим поштовим  відправленням  із викликом до суду та оголошенням на сайті судової влади України,   про причини неявки суд не повідомив.               
              Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
            З огляду на зазначене, та враховуючи викладені обставини, відповідно до статті 372 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні без присутності представника позивача, колегія суддів розглянула справу без участі сторін. 
             Заслухавши суддю-доповідача,  дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню.
               Згідно з ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

   Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи,  19 вересня 2006 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого, укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 
З  розрахунку Банку-кредитодавця  вбачається, що заборгованість позичальника ОСОБА_2 за договором кредиту складає 8387,71 гривень за простроченим тілом кредиту.

Зі справи вбачається також, що 18.04.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив лист-претензію ОСОБА_1 , в якому повідомив  про розмір заборгованості позичальника ОСОБА_2   перед банком  на дату смерті. Належного підтвердження про отримання відповідачами даної претензії до суду не надано. 
03.03.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Четвертої  Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно спадкоємців ОСОБА_2 ..
  Четверта  Маріупольська державна нотаріальна контор  25.03.2016 року повідомила банк про приєднання претензії до   спадкової справи №594/2015 після  померлої ОСОБА_2 , заведеної за заявою  ОСОБА_3 .. 
   З даного повідомлення вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася  ОСОБА_3 .. 
    
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим  суду позивачем, за договором №б/н від 19.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 ,  станом на дату  смерті  позичальника заборгованість складала 8387,71 грн за тілом кредиту. 
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.
Згідно з  ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як роз`яснено  в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
Таким чином, позивач зобов`язаний довести, що відповідачі прийняли спадщину, наявність спадкового майна та його вартість.

Задля перевірки доводів апеляційної скарги колегією суддів було витребувано копію спадкової справи для  перевірки кола спадкоємців, наявності спадкового майна.
З спадкової справи, заведеної Четвертою  Маріупольською нотаріальною конторою,   вбачається, що  ОСОБА_3 , яка не залучена до участі у справі, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини  не зверталися. 
Спадщина після померлої ОСОБА_2 складається з 1\5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
Свідоцтво про прийняття спадщини  у вигляді 1/10 частки вказаної нерухомості видано тільки ОСОБА_3 ..  
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, відповідач ОСОБА_1 , який проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. 
  Разом з тим,  з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що  позивач в порушення вимог ст.1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надав.

              Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
              Так, відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 та ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
             Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.
               Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в ч.ч. 2,3 ст.83 ЦПК України, а саме, позивачем разом із поданням позовної заяви, відповідачем разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. 
                Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. 
             Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з даним позовом, клопотання про витребування будь-яких доказів не заявляв.
              Не заявив представник позивача і клопотань в апеляційному суді після  ознайомлення із спадковою справою, витребуваною колегією суддів. 
            Посилання представника позивача в заяві на ім`я апеляційного суду на те, що на його думку, вимоги до відповідача вочевидь  є співмірними з вартістю успадкованого  відповідачем майна, носять характер припущення,  нічим не підтверджені. 
            Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Таким чином, зі справи вбачається, що позивачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів наявності та вартості майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину, клопотань відповідних заявлено не було. 
Не  надано позивачем і апеляційному суду доказів будь-якої вартості майна, одержаного у спадщину. 

        Отже, доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд всупереч положень ЦПК України    не з`ясував, чи відкрилася спадщина, чи наявне спадкове майно, яка його вартість, не відповідають положенням процесуального закону. Посилання позивача на те, що суд самостійно повинен встановити інформацію обсягу майнових прав відповідача, також не грунтуються на нормах ЦПК України, зокрема, диспозитивності цивільного судочинства.               

  Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог,  суд  першої інстанції правильно відмовив у позові  ПАТ КБ «Привабанк».

    Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.

  Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  залишити без задоволення. 
Заочне  рішення Орджонікідзевського  районного суду  м.Маріуполя Донецької області від 04 грудня  2019  року залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений  05 березня 2020 року.

Судді                                                                   Є.Є. Мальцева

                                                                             В.М. Барков

                                                                            І.П. Мироненко