ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року	Львів	Справа № 163/2110/19 пров. № А/857/4414/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,
за участі секретаря судового засідання      Федак С.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року (головуючого судді Чишія С.С., ухвалене у письмового провадження в м. Любомль) у справі №163/2110/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.10.2019 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС судом першої інстанції замінено правонаступника Волинську митницю Держмитслужби в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 4837/20500/18 від 19.09.2018 року, винесену в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. відносно ОСОБА_1 .
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №163/2110/19 та ухвалою суду від 29.04.2020 призначено розгляд апеляційної скарги на 06.05.2020.
05.05.2020 до суду на електронну адресу надійшло клопотання про відкладення справи від представника позивача, яке апеляційним судом 06.05.2020 задоволено та відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.05.2020 в судове засідання із повідомленням сторін.
Сторони в судове засідання 13.05.2020 не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України. Згідно з частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.08.2018 головний державний інспектор Волинської митниці ДФС Данищенко С.І. склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №4837/20500/18 за ознаками статті 485 Митного кодексу України (далі - МК України), у якому зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ПП «Логістикброк» ОСОБА_2 , під час митного оформлення автомобіля марки «Renault» модель «Megane» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 49916 грн 13 коп., тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.
В.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. 19.09.2018 виніс постанову в справі про порушення митних правил №4837/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 149748 грн. 39 коп.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та посилався на відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Колегія суддів враховує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №163/2077/18 апеляційне провадження № 857/4621/19 за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №4837/20500/18 від 19.09.2018 року, апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задоволено, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Судом встановлено наступне, посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/030602, де декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» м. Луцьк, вул. Карбишева, 2 був громадянин ОСОБА_2 , за довіреністю від ОСОБА_1 від 23.04.2018, проведено митне оформлення товару «легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, марка «Renault» модель «Megane», календарний рік виготовлення: 2012, модельний рік виготовлення: 2012, призначення: пасажирський, номер кузова: НОМЕР_1 , тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна: 1461 см3, потужність: 81 кВт, тип кузова: легковий універсал, кількість місць включаючи водія: 5, колір: чорний, категорія ТЗ за документами виробника: М1, колісна формула: 4х2, що був у використанні, який відповідно до рахунку-фактури від 24.04.2018 №2018-00762 слідував з компанії UAB «Gelgotos Transportas» в адресу громадянина ОСОБА_1 за ціною 1500 Євро.
За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 60820 грн. 25 коп. було нараховано та сплачено 25242 грн 96 коп. митних платежів.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що листом від 31.07.2018 №23504/7/99-99-20-02-01-17 до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України, надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «Renault» модель «Megane», номер кузова: НОМЕР_1 за експортною митною декларацією МRN №18 НОМЕР_2 та рахунком – фактурою від 24.04.2018 №2018-00762 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.
За результатами проведеного опрацювання, зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки «Renault» модель «Megane», номер кузова: НОМЕР_1 був проданий компанією UAB «Gelgotos Transportas» в адресу громадянина ОСОБА_1 за ціною 6773 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 26.04.2018, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/030602 склало суму 216808 грн 19 коп.
Згідно службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 22.08.2018 №1069/03-70-19-02-25, за митне оформлення автомобіля марки «Renault» модель «Megane», номер кузова: НОМЕР_1 при його митній вартості у 216808 грн. 19 коп. необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 75159 грн. 19 коп., тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 49916 грн 13 коп.
Суд апеляційної інстанції вважав, що згідно приписів статті 352 МК України, отримане звернення щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Renault» модель «Megane», яке отримано з Литовської Республіки, може бути використано митним органом для підготовки висновків за результатами перевірок, щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Крім цього, зазначено, що у відповідності до статті 495 МК України, належними доказами у справі про порушення митних правил є експортна митна декларація MRN №18LTKC0100EK038254 від 24.04.2018, згідно якої вантажовідправником автомобіля марки «Renault» модель «Megane», колір: чорний, кузов: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1461, потужність: 81, паливо: дизель є UAB «Gelgotos Transportas», вантажоодержувачем – ОСОБА_3 , ціна автомобіля – 6773 Євро; рахунок-фактура від 24.04.2018 №2018-00762, видана продавцем UAB «Gelgotos Transportas» на ім`я покупця ОСОБА_1 на суму 6773 Євро.
Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що гр. Фокіна Т.М. (уповноважена особа ОСОБА_1 , згідно довіреності від 23.04.2018) під час ввезення автомобіля марки «Renault» модель «Megane» на митну територію України через митний пост Волинської митниці ДФС, відповідно до митної декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2018/030602 (графа 40) особисто подавала під час пропуску на митну територію України до митного оформлення рахунок-фактуру від 24.04.2018 №2018-00762 де вартість вищевказаного автомобіля вказана 6773 EUR. Таким чином, на момент митного оформлення автомобіля марки «Renault» модель «Megane», позивач мав інші, відмінні від поданих відповідачу документи, однак подав відомості необхідні для визначення митної вартості, які є недостовірними.
Суд апеляційної інстанції вважав помилковим твердження суду першої інстанції про те, що само по собі експортна митна декларація доводить лише факт процедури оформлення експорту транспортного засобу з Литовської Республіки. Докази того, що позивач передав права на цей автомобіль, на користь третіх осіб у матеріалах справи відсутні, а жодних доказів, що відносно позивача іншими особами були вчинені шахрайські дії, щодо ввезення та розмитнення транспортного засобу не надано, не здобуті вони і судом.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019 у справі №163/2077/18, що дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбачені статтею 485 МК України, оскільки під час митного оформлення транспортного засобу марки «Renault» модель «Megane», колір: чорний, кузов: НОМЕР_1 , через декларанта (митного брокера) ПП «Логістикброк» ОСОБА_2 подано пакет документів на вказаний транспортний засіб, де містилась недостовірна інформація про вартість вказаного автомобіля, що в свою чергу вказує на уникнення від сплати митних платежів у повному обсязі.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 (заява №18357/97) Європейського суду з прав людини вказав, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи».
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення, оскільки рішенням апеляційного суду від 25.06.2019 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил від 19.09.2018 №4837/20500/18, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 149748 грн 39 коп., а в даному позові ОСОБА_1 із вимогами до Волинської митниці ДФС, яку в подальшому замінено судом на Волинську митницю Держмитслужби, яка є правонаступником і також просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 19.09.2018 №4837/20500/18, яка перевірена судом, а тому не може повторно надаватись оцінка їй судом.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Частиною 1 статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №163/2077/18 апеляційне провадження № 857/4621/19 набрала законної сили з моменту проголошення.
Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 268, 286, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби – задовольнити частково.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року у справі №163/2110/19 – скасувати та провадження у справі - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Л.Я. Гудим

                                                                                            О.М. Довгополов