ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/985/20 Справа № 199/9750/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року                         
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Кошара О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційною скаргою  ОСОБА_1 ,
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
       В грудні 2018 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до  ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_1 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту — задоволено.
       Звільнено з-під арешту нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває під арештом на підставі постанови (серія та номер: 51029408) від 05.05.2016 року Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
       Звільнено з-під арешту нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває під арештом на підставі постанови (серія та номер: В9-235) від 31.01.2011 року Амур- Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
       Звільнено з-під арешту нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває під арештом на підставі постанови (серія та номер: 30610213) від 10.01.2012 року Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
       Звільнено з-під заборони відчуження нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває під забороною на підставі звернення (серія та номер: 4/270) від 07.03.2012 року та яке видане Органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровською районною у місті Дніпропетровську ради.
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року виправлено описку у судовому рішенні – вступній та резолютивній частинах рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року (скороченого та повного тексту) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 та органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, де треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, зазначивши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 – Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відповідних відмінках. 
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року у цивільній справі №199/9750/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       Відзивів на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2007 року ОСОБА_2 уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник: ПАТ «Сведбанк») кредитний договір №0304/0507/88-006, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші, передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с.7-10).
       16 травня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник: ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №0304/0507/88-006-Z, за яким ОСОБА_1 було надано в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993 року та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 9п за реєстровим №12 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером 5423123. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. за реєстровим № 931 та накладено заборону відчуження за реєстровим № 20 (а.с.11-13, 14-16).
       28 листопада 2012 року за умовами договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 6970, ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу свої права вимоги за зобов`язаннями відповідача-1 за кредитним договором, та відповідно до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшли права Іпотекодержателя за іпотечним договором №0304/0507/88-006-Z від 16.05.2007 року (Інформації з Державного реєстру Іпотек за № 141363406 від 16.10.2018 року) (а.с.14-16).
       Також, судом першої інстанції було встановлено, що на підставі Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №141363406 від 16.10.2018 року та щодо суб`єкта за №141362480 від 16.10.2018 року, листа-відповіді Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за №14097 від 28.05.2019 року (а.с.14-16, 17-20, 143-154) на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором (квартира АДРЕСА_2 )) накладено арешти:
-постановою, серія та номер 51029408 від 05.05.2016 року, виданою Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;
-постановою, серія та номер: В9-235 від 31.01.2011 року, виданою Амур- Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;
-постановою, серія та номер: 30610213 від 10.01.2012 року, виданою Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;
-та заборону на нерухоме майно за зверненням, серія та номер: 4/270 від 07.03.2012 року, що видане органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради.
        Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копію постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
       Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
       Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
       У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
       За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
       Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
       Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
       При цьому за змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.         Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
       Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
       Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
       У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
       Задовольняючи позовні вимоги ТОВ “Факторингова компанія “Вектор Плюс” суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з даним позовом, як іпотекодержатель нерухомого майна, на яке накладено арешти у межах виконавчих проваджень щодо примусового виконання виконавчих листів про стягнення з іпотекодавця заборгованості за іншими зобов`язаннями, а також за зверненням органу опіки та піклування з метою збереження нерухомого майна, де зареєстровані неповнолітній діти.
       Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що на сьогоднішній день у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано та проживають двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2009 р.н. та ОСОБА_4 , 2010 р.н., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач пред`явив вказаний позов не як стягувач за виконавчим провадженням, а як іпотекодержатель майна, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження» як «інший випадок».
       Твердження апелянта, що до участі у справі у якості відповідачів мали бути залучені Амур-Нижньодніпровська державна податкова інспекція Лівобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, МКП Дніпровські теплові мережі”в інтересах яких Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області накладався арешт та нотаріус, яким накладено заборону на квартиру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.
       Посилання апелянта, що у даному випадку позивачем не доведено факту набуття права вимоги за спірними правовідносинами, оскільки до матеріалів справи не долучено будь-яких платіжних документів, які б свідчили про те, що угода купівлі-продажу права вимоги дійсно відбулася і мала реальний, а не удаваний характеру, колегія суддів вважає недоречними, оскільки не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
       Доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи відсутні докази, що позичальник та майновий поручитель не виконали грошових зобов`язань, забезпечених іпотекою та, що у позичальника є заборгованість перед позивачем за грошовим зобов`язанням, яке забезпечене даною іпотекою, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування того, що у позичальника та майнового поручителя відсутня заборгованість перед позивачем за грошовим зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою.
       Доводи апелянта, що позивачем не доведено те, що для нього виникли дійсні перешкоди (порушення) у реалізації права на звернення стягнення, та/або відсутня реальна можливість (через вказану перешкоду) реалізувати пріоритетне право іпотекодержателя відносно даного майна, а тому звернення позивача до суду є передчасним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, що передбачено чинним законодавством. 
       Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича