Справа № 462/7363/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 33/811/284/20                                                 Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного м. Львова від 07 лютого 2020 року, –
з участю потерпілого ОСОБА_2 ,
захисника правопорушника – адвоката Назаркевича С.М.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні вимоги п.4.14 а), б) «Правил дорожнього руху», а саме, що він 07 листопада 2019 року о 09.25 год. у м. Львові на перехресті вул. Стрийська-Наукова, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, раптово вийшов на проїзну частину на регульованому пішохідному переході, внаслідок чого, на нього здійснив наїзд автобус марки «Електрон А18501», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого, транспортний засіб отримав пошкодження, а пішохід ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження, чим порушив 
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки ухвалена з порушенням вимог діючого КУпАП та без врахування положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини.
Акцентує, що у постанові зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складено 18 листопада 2013 року, а не 2019 року; у резолютивній частині вказано, що стягнення накладається у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., однак санкцією ст. 124 КУпАП передбачено штраф у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що відповідає певній сумі у гривнях. 
Наголошує, що судом накладено стягнення після спливу тримісячного строку з дня його вчинення.
Покликається на те, що факт пошкодження транспортного засобу суддею не досліджувалось, тобто у справі не встановлено наслідок вчиненого правопорушення за ст. 124 КУпАП, що є обов`язковим, при доведенні винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважає, що суддею неправильно оцінено, які норми «Правил дорожнього руху» слід застосовувати у даній дорожній ситуації.
Акцентує, що судом першої інстанції безпідставно визнано як доказ пояснення ОСОБА_3 , яка, як вказано у постанові, була допитана в судовому засіданні в якості свідка, однак дана особа у суді при розгляді справи жодного разу не була. 
Звертає увагу на те, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення подія мала місце 07 листопада 2019 року, відтак, станом на 07 лютого 2020 року закінчився передбачений ст. 38 КУпАП тримісячний строк, оскільки останнім днем такого строку слід вважати 06 лютого 2020 року, у зв`язку з цим, суд мав закрити провадження в справі.
Просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2020 року.
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Назаркевича С.М., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_2 про її заперечення та залишення постанови суду І інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній і прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належним чином мотивувавши це в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд та обґрунтовано встановив невідповідність дій пішохода   ОСОБА_1 вимогам п.4.14 а), б) «Правил дорожнього руху».
Отже, сукупність досліджених доказів, а також пояснення учасників ДТП – водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, на думку апеляційного суду свідчать про те, що ОСОБА_1 не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, раптово вийшов на проїзну частину на регульованому пішохідному переході, внаслідок чого, на нього здійснив наїзд транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_2 .
Безпідставним є покликання правопорушника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, про закриття провадження в справі у зв`язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги правопорушника не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відтак, апеляційний суд вважає постанову місцевого суду – законною і обґрунтованою і не вбачає підстав для її скасування. 
         Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
постановив:
апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 07 лютого 2020 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду                             Галапац І.І.