У Х В А Л А
20 травня 2020 року
м. Київ
справа № 554/4474/19
провадження № 61-3488ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України, про визнання права користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась з позовом про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України.
Позов обгрунтований тим, що з 17 серпня 2007 року ОСОБА_1 та члени її родини були зареєстровані за адресою:  АДРЕСА_1 . Згодом будівлям і спорудам військового містечка, що знаходиться на балансі КЕВ м. Полтави МОУ присвоєно нову адресу, та ОСОБА_1 08 лютого 2008 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . На вселення до зазначеної кімнати при зміні адреси на ОСОБА_1 , як основного наймача, було виписано ордер, незважаючи на те, що будівля не має статусу гуртожитку. Наразі у вищевказаній квартирі, окрім ОСОБА_1 , фактично проживають члени її сім`ї: син - ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 та батько її колишнього чоловіка - ОСОБА_3 . Вселення у спірну квартиру відбулось на законних підставах. 01 березня 2011 року між КЕВ м. Полтави МОУ та ОСОБА_1 укладено Договір № 17 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , який до цього часу не розірвано. ОСОБА_1 утримує квартиру у належному стані, оплачує надані комунальні послуги, будь-яких претензій зі сторони відповідачів до вселення ОСОБА_1 та членів сім`ї у спірну квартиру не було, тому вважає, що вони мають право на подальше проживання у вказаному житлі. Крім того, ОСОБА_1 військовослужбовець Служби безпеки України, має статус учасника бойових дій, отже, має право на житло та належні житлові умови.
11 вересня 2015 року на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року, ОСОБА_1 , її сина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знято з реєстрації місця проживання. Однак, не зважаючи на ухвалу суду від 11 лютого 2019 року, якою допущено поворот виконання рішення суду від 04 червня 2015 року, позивачі не можуть поновити реєстрацію місця свого проживання внаслідок допущеної помилки з боку Державної міграційної служби України, а тому позбавлені іншої можливості реалізувати своє право на поновлення реєстрації у житловому приміщенні, в якому вони проживають, окрім як шляхом звернення до суду з позовом.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право користування квартирою АДРЕСА_3 на умовах житлового найму. 
Рішення суду обгрунтоване тим, що позивачі, як члени сім`ї основного квартиронаймача, правомірно набули права користування вказаною квартирою, вони у встановленому порядку були зареєстровані, та по сьогодні фактично проживають у вказаному житлі.
19 лютого 2020 року КЕВ м. Полтави МОУ звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, провадження № 6-798цс17.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України.
Витребувати із Октябрського районного суду м. Полтави цивільну справу № 554/4474/19 за позовом  ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України, про визнання права користування житловим приміщенням.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
 
 С. О. Погрібний
 
 В. В. Яремко