ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 березня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/3759/19
Головуючий у першій інстанції – Бузунко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/378/20

                ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                    головуючого  судді – Губар В.С.,
                    суддів – Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,              
        
Заявник –  ОСОБА_1 
Боржник – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

місце ухвалення судового рішення – смт. Козелець Чернігівської області
дата складання повного тексту судового рішення – 09 січня 2020 року

                                        ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про порушення заявником територіальної підсудності, враховуючи положення ст.. 28, ч. 1 ст. 162 ЦПК України.
Апелянт наголошує, що зазначена справа підсудна саме Козелецькому районному суду Чернігівської області, оскільки вона разом з дитиною  зареєстрована в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1   та має право на вибір територіальної підсудності розгляду справи на підставі ст.. 28 ЦПК України.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції згідно до п. 1 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст.369 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.
За правилами  ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод усі судові процедури повинні бути справедливими.
Частиною 1 статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового гаказу, суд першої інстанції, посилаючись на положення ч. 9 ст. 165 ЦПК України,  виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана до суду з порушенням правил територіальної підсудності, враховуючи зареєстроване місце проживання боржника у м. Києві.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції як з таким, що  порушує норми процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із положеннями ст.165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи — боржника.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.
Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
З інформації, наданої 02 січня 2020 року Солом`янською  районною в м. Києві державної адміністрації, убачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_2 , гуртожиток з 13 липня 2012 року і по теперішній час (а.с. 19).
Проте, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заяву про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Згідно із ч.16 ст.28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с. 3).
Відтак, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 на час звернення до суду є смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, що територіально належить до юрисдикції Козелецького районного суду Чернігівської області.
Враховуючи викладене, апеляційний суд знаходить, що суди першої інстанції зазначених обставин та вимог процесуального закону не врахував та прийшов до передчасного висновку про те, що заяву подано без дотримання правил територіальної підсудності та що справа не підсудна Козелецькому районному суду Чернігівської області.
За таких обставин, оскаржувана ухвала судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження  розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                     Судді: