ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10155/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
          за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний тест ухвали складено 21.10.2019 року) в справі №160/10155/19 за позовом ОСОБА_1 до  Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:
17.10.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 774 від 18.07.2019 року про відмову в передачі земельної ділянки у власність; визнати протиправним та скасувати рішення про передачу у власність земельної ділянки площею 2,1 га громадянину ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки: 6524755500:001:0901); зобов`язати відповідача у встановлений чинним законодавством термін надати позивачу дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га і видати позивачу державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд (здійснити в межах покладених на Лазурненську селищну раду обов`язків весь комплекс юридичних дій, спрямованих на передачу земельної ділянки розміром 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у власність для обслуговування господарських будівель та споруд).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що 06.07.2017 року керуючись статтею 121 Земельного кодексу України, звернувся до голови селища міського типу Лазурне, Скадовський району Херсонська області із заявою про передачу із земель комунальної власності земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації (орієнтовною площею розміром 0,15 га), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Метою використання зазначеної земельної ділянки було визначено: обслуговування приватних господарських будівель і споруд - 5 збірних дерев`яних будинків (виконробських майстерень). 21.12.2017 року отримав листа-витяг з рішенням Лазурненської селищної ради №421 від 07.11.2017 року, яким відмовлено у надані дозволу. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 року у справі № 804/182/133/18 визнано протиправним та скасовано пункт 3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області № 421 від 07.11.2017 року та зобов`язано Лазурненську селищну раду Скадовського району Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2017 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі. Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 року у справі № 804/182/133/18 ухвалено у порядку адміністративного судочинства, переглянуто у судовому порядку рішення Лазурненської селищної ради №421 від 07.11.2017 року про відмову у надані дозволу. Апелянт вказував, що виходячи з положень ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України, вважає за необхідне вирішити ситуацію, що склалася, в судовому порядку та подав до суду адміністративний позов в якому оскаржував повторну відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Апелянт вказував, що предметом розгляду даної справи є рішення Лазурненської селищної ради № 774 від 18.07.2019 року про відмову йому у передачі земельної ділянки у власність а не рішення Лазурненської селищної ради про передачу у власність земельної ділянки площею 2,1га у володіння громадянину ОСОБА_2 . Апелянт вказує, що у вимогах просить суд зобов`язати Лазурненську селищну раду Садовського району Херсонської області у встановлений чинним законодавством термін надати мені дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га, і видати йому державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, здійснити в межах покладених на Лазурненську селищну раду обов`язків весь комплекс юридичних дій, спрямованих на передачу земельної ділянки розміром 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , йому у власність для обслуговування господарських будівель та споруд,  в позові не просить суд вирішити питання щодо права власності на земельну ділянку. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що позовні вимоги позивача стосуються правомірності розпорядження відповідачем земельною ділянкою, яка на підставі рішення відповідача надана у власність третій особі, а, отже, існує спір про право, що виключає розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства. На думку суду першої інстанції, такий спір має вирішуватися судами за правилами ЦПК України. Суд першої інстанції вважав, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. 
Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 15.09.2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання інформації щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 станом на 06.09.2017 року по 07.11.2017 року, просив надати відомсті про зміну власника земельної ділянки.  03.10.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 про те, що не є розпорядником запитуваної інстанції.
23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області з заявою про надання інформації про власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 станом на 06.09.2017 року по 07.11.2017 року. 
В матеріалах справи наявний витяг з рішення  Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 18.07.2019 року № 774, яким відмовлено в наданні згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,15 га із земель які знаходяться у приватній власності   ОСОБА_2 (кадастровий номер земельної ділянки: 6524755500:01:001:0901) для обслуговування об`єкту нерухомого майна розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розпорядження землями приватної власності не входить до повноважень Лазурненської селищної ради. 
Відповідно до  пунктів 1, 2 частини 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
          Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
          З огляду на вищевказане, до адміністративної юрисдикції належить спір, зокрема, у правовідносинах, де є суб`єкт владних правовідносин, який законом уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
У разі коли в результаті здійснення владно-розпорядчих функцій суб`єктом приймається рішення, на підставі якого особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Відповідно до частини 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Для визначення юрисдикції суду щодо розгляду спору про оскарження рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність і рішення про затвердження такого проекту важливим є не лише участь у відповідних правовідносинах суб`єкта владних повноважень, а й встановлення факту реалізації його рішень і державної реєстрації за набувачем земельної ділянки права власності на неї. Якщо на момент звернення до суду з позовом така реєстрація не була проведена та відсутня державна реєстрація речового права на цю земельну ділянку чи її частину за іншою особою, спір належить до юрисдикції адміністративного суду.
  Згідно зі  ст. 125 ЗК України  право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. За змістом  статті 126 цього кодексу  у випадку безоплатної передачі органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування у власність земельної ділянки право власності на неї посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку.
Згідно частини 1 ст. 18, частини 1 ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав  (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Рішення державного реєстратора,  витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав  надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника надається у паперовій формі. Такий витяг у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора.
Згідно з пунктом 8 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2015 року №1127, інформація з Державного реєстру прав  у паперовій формі  надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.
Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; а також акредитовані суб`єкти. Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Отже, на стадії формування земельної ділянки особа, яка прагне отримати земельну ділянку у власність, з одного боку, та відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування, уповноважений приймати рішення щодо надання відповідної ділянки у власність, з іншого боку, перебувають в адміністративних відносинах. Тому допоки на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, який прийняв рішення щодо передання земельної ділянки у власність, особа не зареєструвала відповідне речове право на цю ділянку, за участі такого суб`єкта існує публічно-правовий спір, який належить до юрисдикції адміністративного суду, крім випадку, якщо певне речове право на ту ж ділянку чи на її частину на момент прийняття вказаного рішення належить іншій особі.
Відповідно до діючого законодавства набуття права власності на земельну ділянку відбувається поетапно: від отримання на розробку проекту землеустрою дозволу, який оформлюється відповідним рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, - до затвердження такого проекту цим органом і передання ним земельної ділянки у власність.
Для зазначення того, що спір у справі стосується права власності на земельну ділянку та те, що ОСОБА_1 фактично оспорює право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка рішенням сільської ради передана ОСОБА_2 для обслуговування об`єкту нерухомого майна розташованої, замало посилатись на таке рішення, оскільки виділення  у приватну власність   ОСОБА_2 земельної ділянки  рішенням сільської ради не означає державну реєстрацію права власності. 
В матеріалах справи відсутні докази реєстрації речового права на земельну ділянку, щодо якої з позовом звернувся ОСОБА_1 , третіх осіб. Тільки після встановлення, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , передана у приватну власність третім особам, і така власність зареєстрована у встановленому порядку, варто вказувати, що спір стосується майнових прав осіб та не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. 
Суд першої інстанції передчасно зробив висновок що спір у справі не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. 
Вищевказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року (справа №617/1315/15-ц, провадження №14-219 цс 18).   Набуття права власності на земельну ділянку відбувається поетапно: від отримання на розробку проекту землеустрою дозволу, який оформлюється відповідним рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, - до затвердження такого проекту цим органом і передання ним земельної ділянки у власність. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оскаржуватися на предмет його законності, а вимоги про визнання такого рішення незаконним - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за  статтею 16 ЦК України  та пред`являтися до суду для розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на земельну ділянку), що виникло внаслідок і після реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 911/44/17).
Слід брати до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01.10.2019 року у справі № 922/2723/17 стосовно того, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за  ст. 16 ЦК України  та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, судам при визначенні підсудності спору слід перевіряти реалізацію рішення суб`єкта владних повноважень про передачу земельної ділянки у власність третім особам.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в справі №160/10155/19  - скасувати.
          Справу № 160/10155/19  направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
          Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова