Ухвала
Іменем України 
14 квітня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-1811 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 14 березня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,
встановив:
ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року постановлено залучити до участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях перекладача з української на англійську мову.
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою – відмовлено.
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про надання запиту на видачу червоного повідомлення через Інтерпол для міжнародного розшуку, затримання та екстрадиції ОСОБА_7 – відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6   представник потерпілого адвокат ОСОБА_5  оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 14 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі представник потерпілого – адвокат ОСОБА_5 ставить питання про скасування ухвали судді апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає що апеляційним судом порушено вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї документи і копію судового рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав. 
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 14 березня 2020 року відмовлено  у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , з тих підстав, що дана ухвала суду оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Також, відповідно до висновків, наведених у рішенні Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, та визнання цих положень такими, що не відповідають Конституції України, апеляційному оскарженню підлягають лише ухвали суду про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Проте, всупереч зазначеним вище положенням закону, а також рішенню Конституційного Суду України, представником потерпілого ОСОБА_4 – адвокатом ОСОБА_5 оскаржувалося не рішення суду про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
За таких обставин суддя апеляційний суд прийняв обґрунтоване рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу районного суду в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , постановлену під час розгляду кримінального провадження, оскільки її окреме оскарження в апеляційному порядку законом не передбачено.
З огляду на викладене, підстави для задоволення касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 відсутні, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2  ст. 428 КПК України. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 14 березня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3