ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9632/19  Номер провадження 22-ц/814/1094/20	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:  Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Ачкасовій О.Н.
учасники справи: 
представник боржника - адвокат Христич О.С.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2019 року, постановлену суддею Материнко М.О., повний текст ухвали складено  - дата не вказана

у справі заподанням старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Яресько Л.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 43104258 у праві виїзду за межі України,- 

В С Т А Н О В И В:
               
     25.10.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшло подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зведеному виконавчому провадженні № 43104258. 

    Подання мотивовано тим, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем вчинено всі необхідні виконавчі дії, направлені на виявлення майна боржника, на яке у передбаченому законом порядку може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу: здійснено запити до реєструючих установ з метою встановлення отримання боржником офіційного доходу, наявності у нього рахунків; з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем неодноразово здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак перевірити майновий стан не вдалося, двері не відчинено до житла боржника. На виклики державного виконавця боржник жодного разу до служби не з`явився, декларацію про доходи не надавав, про причини невиконання зобов`язань за рішенням суду не повідомляв. Виявлене за боржником нерухоме майно не вдалося описати в порядку судового доручення за відсутністю технічної документації на домоволодіння. Також, державним виконавцем встановлено, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії   НОМЕР_1  та неодноразово перетинала державний кордон України. 

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2019 року подання державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Яресько Л.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 43104258 у праві виїзду за межі України - задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Октябрського районного суду м.Полтави №2/554/57/13 та рішенням Октябрського районного суду м. Полтави №2-2822/10. 
Виконання ухвали покладено на виконавця, за поданням якого постановлено ухвалу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник є обізнаною про грошові зобов`язання перед банком, не вчиняє дій на погашення заборгованості, рішення суду залишаються протягом тривалого часу не виконані, при цьому боржник має матеріальну можливість їздити за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази щодо ухилення боржника від виконання зобов`язання та щодо умисного ухилення від виконання рішень суду, також відсутні дані про те, що на час звернення до суду з поданням боржник отримувала від державного виконавця певні вимоги щодо виконання судового рішення й вчиняла чи проявляла бездіяльність, спрямовані на невиконання рішень суду, що таке обмеження може бути виправдано тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить у її задоволенні відмовити.

 Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.     

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.      
 Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 1622/16530/2012 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій рішенням суду від 22.07.2013 року позов задоволено, стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 122 680 дол. США 32 цента, а також судовий збір 3 219,00 грн. Рішення набрало законної сили 02.08.2013 р., на виконання рішення суду видано виконавчі листи 19.11.13 р. (а.с. 9-10).

Також, у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-2822/10 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій рішенням суду від 13.05.2010 року стягнуто ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 7 843,94 дол. США, а також судові витрати 744,81 грн. Рішення набрало законної сили 28.06.19р., виконавчі листи видано на його виконання 14.02.2019 р. (а.с. 12-13).

На виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження 43104258, до складу якого входять:
-ВП № 39950791 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2822/10 від 14.02.12 р., виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу на суму 7 843,94 дол. США;
-ВП № 40970126 відкрите на підставі виконавчого листа № 2/554/57/2013 від 19.11.13 р.,
виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу на суму 3 219,00 грн.;
-ВП № 39950733 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2822/10 від14.02.2012 р.,
виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу на суму 744,81 грн.;
-ВП № 40970254 відкрите на підставі виконавчого листа № 2/554/57/2013 від 19.11.13 р.,
виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» боргу на суму 122 680,32 дол. США (а.с. 11-17).

Судом встановлено, що боржнику державним виконавцем надсилались постанови про відкриття виконавчих проваджень.

З матеріалів подання також вбачається, що державним виконавцем неодноразово здійснювався вихід за адресою боржника, що вказана у виконавчому документі - АДРЕСА_1 , однак перевірити майновий стан боржника не вдалося, оскільки двері ніхто не відчинив до житла, про що складено акти державного виконавця від 19.06.2015 р., 29.08.2015 р., 04.10.2019 р. (а.с. 20,22).

Також, судом встановлено, що на адресу боржника надсилалась вимога державного виконавця, яка залишена боржником без виконання (а.с. 21).

З матеріалів подання вбачається, що згідно відповіді УДМС України в Полтавській області від 02.10.2019 року, боржник наділений паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та неодноразово перетинала державний кордон України протягом 2018 - 2019 року (а.с. 7).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Розглядаючи подання, суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин учасників справи та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні подання, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;  3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно п. 5 ст. 6  Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. 
Згідно до "Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" ВСУ від 01.02.2013 року про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення подання державного виконавця, оскільки встановив повноту вчинення виконавчих дій, та правомірно прийшов до висновку про те, що боржник ОСОБА_1 є обізнаною про грошові зобов`язання перед банком, проте не вчиняє дій на погашення заборгованості, рішення суду залишаються протягом тривалого часу не виконані, при цьому боржник має матеріальну можливість їздити за кордон, оскільки дійсно вбачається з матеріалів подання, що протягом 2018-2019 років вона шість разів виїздила за межі України у зимовий та літній період часу,  при цьому не вчинила  жодних дій по виконанню судових рішень, що вказує на ухилення її відвиконання зобов`язань, покладених на неї, тому суд  першої інстанції  прийшов до обгрунтованого висновку, що підстави, викладені у поданні державного виконавця, є  законними та достатніми для його задоволення. 

До апеляційної скарги боржник надала рішення від 03.03.2020 р. уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про відмову у перетині державного кордону на виїзд з України н на підставі ухвали суду від 25.10.2019 р. (а.с. 45), що вказує на те, що боржник у черговий раз мала намір перетнути кордон. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів щодо ухилення боржника від виконання зобов`язання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки факт ухилення боржника від виконання зобов`язання підтверджується тим, що боржник не вчиняв будь-яких дій щодо виконання рішень суду, боржником не надано доказів протилежного, а саме доказів про те, що вона вчиняла будь-які дії, направлені на виконання рішень суду.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання, оскільки боржник достовірно знає про обов`язок виконати рішення суду, проте його не виконує. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах подання відсутні дані про те, що на час звернення до суду з поданням боржник отримувала від державного виконавця певні вимоги щодо виконання судового рішення й вчиняла чи проявляла бездіяльність, спрямовані на невиконання рішень суду, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки виконавчі листи видані судом у 2010-2013 роках, виконавчі провадження відкриті у 2013 році, копії постанов направлялися на адресу боржника (а.с. 14), тому має місце бездіяльність боржника, оскільки нею не вчинялися дії по виконанню рішень суду та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 
Доводи апеляційної скарги  про те, що таке обмеження може бути виправдано тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, то у даному випадку вони не заслуговують на увагу, оскільки кількість виїздів боржника за межі України за останні два роки не вказують на пріоритети боржника саме по виконанню рішень суду. 

Посилання представника боржника про відрахування заробітної плати боржника на погашення заборгованості не підтверджено жодними доказами.

Ксерокопія заяви ОСОБА_1 до банку про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, яка додана до апеляційної скарги, містить вхідний штамп банку від 30.09.2019 р., проте на звороті заяви містить дата її складення - 12.01.2010 р., що вказує на її подання ще у 2010 році, можливо під час розгляду позову банку до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 46).
Відповідно до ст. 3 Конституції України  гарантування прав і свобод людини є основним обов`язком держави.
Частиною 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забезпечується важлива складова верховенства права - права на справедливий судовий розгляд у частині виконання судових рішень.
Таким чином, вжиття державним виконавцем заходів для виконання рішення суду та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не порушує прав боржника і відповідає принципу верховенства права. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції -  без змін.
       Згідно ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України,  Полтавський апеляційний суд  у складі колегії суддів  судової палати  з розгляду  цивільних справ, - 
   
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, на підставі п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи не мають права оскаржити її у касаційному порядку. 
  Повний текст постанови складено 06 травня 2020 року.  

СУДДІ:         А. І. Дорош         О. А. Лобов                 В. М. Триголов