ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2302/20 Справа № 201/8743/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.
при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1  був зарахований до аспірантури Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту з 01 жовтня 2016 року за спеціальністю 017 – Фізична культура і спорт з відривом від виробництва. Він навчався за рахунок коштів державного бюджету та отримував стипендію. Однак 01 лютого 2018 року його було відраховано у зв`язку з невиконанням навчального плану. З урахуванням викладеного,  позивач просить суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту вартість навчання в денній аспірантурі за державним замовленням у зв`язку з відрахуванням із аспірантури за невиконання індивідуального плану роботи у розмірі 62 733 (шістдесят дві тисячі сімьсот тридцять три ) грн. 53 коп.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту вартість навчання в денній аспірантурі за державним замовленням у зв`язку з відрахуванням із аспірантури за невиконання індивідуального плану роботи у розмірі 62 733 (шістдесят дві тисячі сімсот тридцять три ) грн. 53 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту суму сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність судового рішення, яке винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права,, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ніяких договірних стосунків з позивачем у нього не було, судом не правильно застосовано до спірних правовідносин, постанову КМУ №26 від 23.03.2016 року, позов є бездоказовим, порушено правила територіальної юрисдикції (підсудності), а також розумні строки розгляду справи.
Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в порядку ст.360 ЦПК України, в якому зазначив, що в даному випадку між сторонами наявні правовідносини з приводу виконання правових зобов`язань, які виникли до вступу в дію постанови КМУ №261 від 23.03.2017 року, а тому застосування вимог цієї постанови є законним, а крім того, відповідачем порушено вимоги Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ №309 від 01.03.1999 року п.п.4,6,7,16.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, за наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було подано заяву до Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту, що є правонаступником Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту про допуск до вступних іспитів від 02.08.2016 року. Також, 25 серпня 2016року було отримано листа від Криворізького педагогічного інституту з проханням направлення для вступу до аспірантури ДДІФКІС.
Відповідно до Наказу т.в.о. ректора Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту Афанасьєва С.М. від 19 вересня 2016 року «Про зарахування до аспірантури та призначення наукових керівників» ОСОБА_1 було зараховано до аспірантури з 01 жовтня 2016 року за спеціальністю 017 – Фізична культура і спорт з відривом від виробництва.
ОСОБА_1 навчався за рахунок коштів державного бюджету та отримував стипендію, яка відповідно до довідки про доходи, за період навчання була виплачена саме на суму 62 733 (шістдесят дві тисячі сімсот тридцять три ) грн. 53 коп. На підставі службової записки зав. відділу аспірантури доцента ОСОБА_2 О.С. було винесено Наказ від 22.01.2018 року «Про відрахування з аспірантури» в якому було зазначено, що з 01 лютого відрахувати з числа аспірантів ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням навчального плану.
Встановлені судом першої інстанції обставини, а саме те, що відповідачем грубо порушено правила внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, вчинено протиправні дії, які виразилися в невиконані індивідуального плану роботи без поважних причин, вказане відповідачем спростовано не було, та фактично ним не заперечувались, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.509, ч.1 ст.526, ст.527, ст.610, ст.611 ЦК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 ЗУ «Про освіту», здобувачі освіти зобов`язані, серед іншого, виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності), дотримуючись принципу академічної доброчесності, та досягти результатів навчання, передбачених стандартом освіти для відповідного рівня освіти.
Відповідно до вимог п. 11. ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про вищу освіту», Керівник закладу вищої освіти в межах наданих йому повноважень, серед іншого, відраховує з закладу вищої освіти та поновлює на навчання в ньому здобувачів вищої освіти за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, які навчаються (якщо дана особа є членом профспілки), з підстав, установлених цим Законом
Підпунктами 4,6,7 п. 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ №309 від 01 березня 1999 р. (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), аспіранти і докторанти зобов`язані, серед іншого, виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією, у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи.
Відповідно до п. 22 вказаного Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.
Сторонами не заперечується, що відповідач 01.10.2016 року був зарахований до аспірантури Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту, та навчався за рахунок коштів державного бюджету, отримуючи державну стипендію, що підтверджується довідкою про доходи Відповідача за період з 01.10.2016 року по 31.01.2018 року, про отримання заробітної плати аспірантом ПДАФКіС ОСОБА_1 (а.с.)
З метою допуску відповідача до складання вступних іспитів на денне навчання аспірантури Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту ним була написана заява від 26.09.2016 року (а.с.6)
Наказом №4-асп “Про зарахування до аспірантури та призначення наукових керівників” від 19 вересня 2016 року відповідача ОСОБА_1 було зараховано до аспірантури ПДАФКіС (а.с.16), зазначені обставини свідчать про виникнення правових зобов`язань між сторонами даного спору
Відповідно до вимог ст.46 Закону України “Про освіту” передбачено у тому числі, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є невиконання індивідуального навчального плану.
Доводи апеляційної скарги про те, що на дату подання позовної заяви -10 серпня 2018 року, Постанова КМУ №309 від 01.03.1999 року втратила чинність, у зв`язку з прийняттям постанови КМУ №261 від 23.03.2016 року, яка набрала чинності з 01.01.2019 року, а тому суду необхідно було керуватись п.10 цієї постанови, відповідно до якої, відшкодування коштів за навчання обов`язкове лише за умови повторного вступу особи до аспірантури за державним замовленням, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правовідносини між сторонами мають зобов`язальний характер, та виникли до вступу в дію постанови КМУ №261 від 23.03.2017 року
Не може бути застосована до спірних правовідносин стаття 58 Конституції України, на яку посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, оскільки вказаною нормою передбачено пом`якшення або скасування юридичної відповідальності особи за вчинене правопорушення, як то кримінального, адміністративного або дисциплінарного, чого у даному випадку не відбулось.
Помилковими є твердження апелянта, щодо порушення судом правил територіальної юрисдикції (підсудності), так, відповідно до вимог ч.6 ст.28 ЦПК України позові про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися за місцем заподіяння шкоди, тобто за місцем знаходження позивача.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи приведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, у тому числі що до порушення розумних строків розгляду справи, та залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати, відповідно до вимог ст .141 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко 

                                                                        О.В. Лаченкова