ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4055/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                        Земляної Г.В., Глущенко Я.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду, з позовом до Головного управління МВС України в Київській області, в якому просила визнати дії Головного управління МВС України в Київській області щодо визнання нещасного випадку, який трапився 29.06.2012 року з ОСОБА_2 , таким, що трапився в період проходження служби в органах внутрішніх справ, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків - неправомірними, та зобов`язати        Головне управління МВС України в Київській області скласти по даному факту акт по Формі Н-1.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року  адміністративний позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Головне управління МВС України в Київській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якій позивач просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Судом першої інстанції встановлено, що 29.06.2012 року близько 23 години, під час виконання службових обов`язків по забезпеченню охорони громадського порядку помер чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 1983 року народження, який з лютого 2009 року працював в органах внутрішніх справ.
За фактом смерті ОСОБА_2 було проведено службове розслідування та складені відповідні акти за Формою НТ та Н5.
Згідно лікарського свідоцтва Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 30.06.2012 - No 68 встановлено, що смерть ОСОБА_2 наступила в наслідок: Гострої форми ішемічної хвороби серця.
Дана подія зареєстрована в ЖРЗПЗ No 1501. Перевірку проводить міжрайонна прокуратура Кагарлицького району.
Комісія з розслідування нещасного випадку призначена наказом відповідача від 03.07.2012 року №450 по ГУ МВС України у Київській області    на підставі вказаного висновку склала акт спеціального розслідування нещасного випадку за Формою Н5 та прийшла до висновку що нещасний випадок з ОСОБА_2 , трапився не при виконанні службових обов`язків.
Позивач звернулась із заявою до відповідача щодо перегляду акту комісії про визнання нещасного випадку, що трапився з її чоловіком таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
16.05.2019 року позивач отримала відповідь від голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області, яким у задоволено її заяви відмовлено з посиланням на ту обставину, що на даний час нових обставин смерті ОСОБА_2 не встановлено, причин для проведення повторного розслідування вказаного нещасного випадку, відсутні.    
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
З метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі  МВС України наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346  затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з пунктом 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
Пункт 3.1 Порядку № 1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (пункт 3.3 Порядку № 1346).
В силу пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.
Згідно з п. 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
На підставі пункту 3.12 Порядку № 1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.
Керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів (пункт 3.14 Порядку № 1346).
Пунктом 3.19 Порядку № 1346 передбачено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Так, відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби під час, зокрема, охорони і забезпечення громадського порядку.
Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.10. Порядку № 1346).
Згідно з пунктом 3.11 Порядку № 1346 Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
При цьому, судом першої інстанції та під час проведення розслідування нещасного випадку не встановлено наявності визначених пунктом 3.11. Порядку № 1346 обставин.
Як встановлено Київським окружним адміністративним судом, при розслідуванні нещасного випадку відповідачем не прийнято до уваги Постанову прокуратури про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_2 , а також не прийнято до уваги матеріали медичного дослідження, яке зафіксовано у лікарському свідоцтві про смерть за №68 від 05.09.2012 року, складеного Миронівським районним відділенням Київського КОБСМЕ.
Відповідно до лікарського свідоцтва, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_2 є гостра серцева недостатність; гостра форма ішемічної хвороби серця. 
В результаті розтину, інших причин захворювання ОСОБА_2 , крім зазначених у свідоцтві, у тому числі травм, отруєння, та дії зовнішніх чинників не встановлено.
Будь-яких даних щодо алкогольного, токсичного, чи наркотичного сп`яніння у ході розслідування нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_2 матеріалами розслідування не встановлено, а тому посилання на указані нормативні акти відповідачем є некоректними, так як є некоректним і посилання на п.3.9 та 3.10 наказу МВС України від 27.12.2002    року.
В апеляційній скарзі відповідач безпідставно звертає увагу на  постанову Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, якою встановлено строк давності для розслідування нещасних випадків, та (або) гострих професійних захворювань на виробництві - три роки.
Оскільки постанова КМУ від 17.04.2019 року №337  визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою  статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Вимоги цього Порядку поширюються на всіх юридичних і фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку.
Дія цього Порядку не поширюється на: військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки, Збройних Сил, Управління державної охорони, СБУ, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, військовослужбовців Національної гвардії, курсантів (слухачів) закладів освіти МВС і Національної гвардії, і т.д.
Нещасний випадок був розслідуваний, але відповідачем допущено невірне застосування Порядку затвердженого наказом №1346 від 27.12.2002 року, зокрема п.2.1. Порядку, яким передбачено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, травми, в тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень заподіяних іншою особою, теплові удари та інші.
П.3.9 Порядку № 1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він трапився в період проходження служби під час: охорони і забезпечення громадського порядку; виконання потерпілим посадових функціональних обов`язків за режимом роботи підрозділу у тому числі у відрядженні.
Як слідує із висновків службового розслідування та актів розслідування нещасного випадку, ОСОБА_2 був задіяний для забезпечення охорони громадського порядку у м. Ржищів, Київської області на час проведення фестивалю « ІНФОРМАЦІЯ_1 коло 2012. Парад стихій».
Таким чином висновок про те, що смерть ОСОБА_2 наступила під час проходження служби в органах внутрішніх справ не при виконанні службових обов`язків суперечить фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, та зміст спірних актів в тій частині, що смерть ОСОБА_2 наступила не при виконанні службових обов`язків, повинні бути переглянуті відповідно до вимог чинного законодавства. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі № 804/14800/14.
Згідно з ч. 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Київській області залишити без задоволення.          
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року  залишити без змін.        
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Земляна Г.В.

             Суддя                                                                                                     Глущенко Я.Б.