ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12884/19                                Головуючий у 1-й інстанції:  Келеберда В.І. 
                                                                                      Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2020 року                                                                             м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                      Василенка Я.М.,
суддів                                                 Кузьменка В.В., Шурка О.І. 
при секретарі                                     Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Олени Віталіївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідачів щодо неналежного розгляду його заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень частки (квартири) в об`єкті незавершеного будівництва - багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-  визнати протиправними та скасувати рішення, прийняті за результатами розгляду його заяв; 
- зобов`язати відповідачів вчинити реєстраційні дії щодо права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 , яка є частиною незавершеного будівництва; 
- стягнути з Міністерства юстиції України та  Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 грн. та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Микитенко О.В. із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
За даною заявою державним реєстратором 01.11.2018 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з причини відсутності поданих у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації, зокрема, державний реєстратор послалася на пункт 68 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553) (далі - Порядок № 1127), яким визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються:
1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень);
2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;
3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.
Як вбачається із змісту адміністративного позову, позивач зазначене рішення щодо зупинення реєстрації права власності за його заявою отримав, однак не згоден з ним, оскільки вважає, що визначені пунктом 68 Порядку № 553 документи державний реєстратор може отримати самостійно, але не вжив для цього жодних заходів.
За спливом тридцятиденного строку державним реєстратором Микитенко О.В. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником не усунені обставини, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Не погодившись з такими діями та рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Олени Віталіївни, позивач скерував до Міністерства юстиції України скаргу від 10.01.2019, у якій він просив (дослівно): скасувати рішення Держреєстратора Микитенко О.В . № 44647652, № 43817434, вчинити реєстраційну дію про реєстрацію права власності згідно заяви № 30850263, вчинити реєстраційну дію про безстрокову заборону на вчинення реєстраційних дій на квартиру скаржника згідно його заяви № 31920088. 
Зазначену скаргу Міністерством юстиції України було перенаправлено за належністю для розгляду по суті до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та отримано останнім 05.02.2019.
Також, позивач звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на дії/бездіяльність Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації від 10.01.2019, однак докази її отримання Міністерством юстиції України в матеріалах справи відсутні.
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо неналежного розгляду його заяв, позивач звернувся до суду першої інстанції із даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач не довів протиправності дій та рішень відповідачів, а також їхньої бездіяльності, натомість, наявними у справі матеріалами спростовуються твердження позивача, викладені в адміністративному позові, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Згідно частини другої статті 37 зазначеного Закону територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність державного реєстратора; 3) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.  
Відповідно до пункту 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі - Порядок №1128) перед розглядом скарги по суті Комісія вивчає скаргу для встановлення, чи дотримано вимоги Закону, зокрема, щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.
Виходячи з положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності).
Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 20 лютого 2019 року складено висновок за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 10 січня 2019 року, з якого вбачається, що дослідивши зміст скарги, Комісія дійшла висновку, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки до скарги додано незасвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором.
За пунктом 1 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.      
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128 у разі, коли встановлено порушення вимог Закону, зокрема, щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку Комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.
Отже, наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.02.2019 № 22/кс «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 10.01.2019»,  відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 10.01.2019, скерованої за належністю листом Міністерства юстиції України від 28.01.2019 №К-577/19к, зареєстрованої Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві 05.02.2019 за № К-438, без розгляду по суті, у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Про результати розгляду скарги ОСОБА_1 повідомлено листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві  від 25.02.2019 № К-438 з направленням копії наказу від 25.02.2019.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивач не заперечує тих обставин, що подаючи Держреєстратору заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , він не додав до неї документів, передбачених пунктом 68 Порядку № 1127, а подаючи скаргу від 10 січня 2019 року на дії та бездіяльність Держреєстратора Микитенко О.В. до Міністерства юстиції України, не засвідчив належним чином доданих до неї копій документів, у зв`язку з чим, перевіривши дотримання Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві процедури розгляду скарги ОСОБА_1 від 10 січня 2019 року, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку №1128, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про відсутність протиправної бездіяльності та дій відповідачів, на які посилається позивач у своєму позову та апеляційній скарзі, як і правових підстав для скасування рішень Держреєстратора Микитенко О.В. від 01 листопада 2018 року №4381744 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №44647652 від 17 грудня 2018 року, а також наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25 лютого 2019 року № 22/кс про результати розгляду скарги ОСОБА_1 .
Також, колегія суддів зауважує, що згідно висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві від 06 березня 2019 року розглянуто повторну скаргу ОСОБА_1 від 02 березня 2019 року, за змістом аналогічну скарзі від 10 січня 2019 року, з тими самими питаннями, зокрема щодо (дослівно): скасування рішення Держреєстратора Микитенко О.В. №44647652, №43817434, вчинення реєстраційної дії про реєстрацію права власності згідно заяви №30850263, вчинення реєстраційної дії про безстрокову заборону на вчинення реєстраційних дій на квартиру скаржника згідно його заяви №31920088. 
Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації право можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.    
Дослідивши зміст скарги, комісія дійшла висновку, що скарга подана після закінчення встановленого Законом строку на її подання, та наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12 березня 2019 року №37/кс відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 02 березня 2019 року без розгляду по суті, про що заявника повідомлено листом від 12 березня 2019 року №К-818.
Зазначений наказ ГТУЮ у м. Києві позивач вважає протиправним та просить його скасувати, вважаючи, що підстави відмови у розгляді заяви є «нечіткими». 
Водночас, проаналізувавши матеріали справи, зокрема рішення Головного територіального управління юстиції у м. Києві при розгляді скарги ОСОБА_1 від 02 березня 2019 року, а саме: наказ ГТУЮ у м. Києві від 12 березня 2019 року №37/кс, колегія суддів  приходить до висновку про те, що підстави для відмови у задоволенні скарги без розгляду по суті викладені достатньо чітко та зрозуміло, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправними дій ГТУЮ у м. Києві в зазначеній частині відсутні, що вірно було встановлено судом першої інстанції.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів вчинити реєстраційні дії щодо права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 , яка є частиною незавершеного будівництва, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У відповідності до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Наведене свідчить про те, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки - завершені.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів вчинити реєстраційні дії щодо права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 , яка є частиною незавершеного будівництва.
Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з Міністерства юстиції України та  Головного територіального управління юстиції у м. Києві моральної шкоди у розмірі 1 грн., та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки вони є похідними від попередніх. 
Доводи апелянта щодо протиправності рішення суду першої інстанції стосуються лише підстав порушення процесуального порядку здійснення правосуддя, втім, жодних заперечень та спростувань висновків суду у справі по суті апеляційна скарга не містить, у зв`язку із чим, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги щодо визнання рішення суду першої інстанції незаконним та його скасування.
Більше того, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                    Василенко Я.М.

Судді:                                                                                                Кузьменко В.В. 

                                                                                                          Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений  18.05.2020.