ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.007142 пров. № А/857/2863/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон +" на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 31 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.007142 за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон +" про стягнення штрафних санкцій,-

суддя в 1-й інстанції – Братичак У.В.,
час ухвалення рішення – 31.01.2020 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 31.01.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Держпродспоживслужби в м.Києві (місцезнаходження: вул.Волинська, 12, м.Київ, 03151; код ЄДРПОУ: 40414833) звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “АВІОН+” (місцезнаходження: вул.Городоцька, 355, офіс 358, м.Львів, 79040; код ЄДРПОУ: 40110917), в якій просить:
-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВІОН+”, розташованого за адресою: вул. Городоцька, 355, офіс 358, місто Львів, Львівська обл., 79040, ЄДРПОУ 40110917, суму штрафів у розмірі 6783 грн. 00 коп. в судовому порядку за Рішеннями № 28 та 29 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу від 25.04.2019 року до державного бюджету України, отримувач УК у Голос.р-ні/Голосіїв.р- н/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) 38039757, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 21081100, UA248999980000031111106026002. Адміністративні штрафи та інші санкції..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фахівцем Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві виявлено розповсюдження зовнішньої реклами магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: м. Київ, вул. Бурмістенка, 8/9, такого змісту “Продукти найкраща ціна”, яка містить ознаки порушення вимог частин першої та другої статті 7, абзацу третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу”. Твердження “найкраща ціна”, використане в тексті реклами ТзОВ “АВІОН+”, безпідставно надає рейтингову оцінку щодо ціни на товари з використанням найвищого ступеню порівняння прикметника. Таким чином у споживача реклами створюється хибне уявлення про найкращу (найнижчу) ціну на товари. Зазначене твердження не ґрунтується на дослідженнях ринку за критеріями вартості аналогічних товарів, що реалізуються іншими суб`єктами господарювання та безпідставно виокремлює місце придбання товарів за найкращою (найнижчою) ціною. Тому вважає, що така реклама може ввести в оману споживачів, завдати шкоди особам внаслідок її недостовірності, перебільшення, що свідчить до порушення законодавчо закріплених вимог до реклами. Окрім того, посилається на те, що відповідач не оскаржував в судовому порядку Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 25.04.2019 №№28, 29 у визначений КАС України шестимісячний строк, а також пройшов строк добровільної сплати штрафів, тому просить позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 31 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.007142 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час здійснення державного нагляду (контролю) необхідно керуватися Законом України № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Апелянт вважає, що належним доказом порушення Товариством вимог законодавства міг би бути складений позивачем акт, однак такий відсутній, а тому апелянт вказує, що позивач захід державного нагляду (контролю) не здійснював.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю “АВІОН+” не є виробником, розповсюджувачем та рекламодавцем наведеної в позовній заяві зовнішньої реклами, а тому не є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях позивача.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 31 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.007142 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в предмет доказування у цій адміністративній справі входять обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення штрафу у судовому порядку: 1) наявність рішення про накладення штрафу; 2) факт набрання ним чинності (не оскарження в судовому чи адміністративному порядку у встановлені законом строки); 3) встановлення факту сплати штрафу у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо. При цьому питання правомірності застосування до відповідача штрафу не входить до предмету доказування, оскільки рішення про його накладення не є предметом спору в справі про стягнення штрафу. Отже, суд у межах розгляду даної адміністративної справи не здійснює правовий аналіз рішення ; якщо відповідач вважає таке рішення протиправним, то він міг подати зустрічний позов у цій справі, а також не позбавлений права оскаржити рішення про накладення штрафу у встановленому законом порядку.
Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про накладення на нього компетентним органом штрафу за порушення вимог Закону України “Про рекламу” у розмірі 6783,00 грн., рішення про накладення штрафу не оскаржував та у встановлені строки добровільному порядку не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 07.03.2019 року посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві – заступником начальника відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного Управління захисту споживачів Доменікою Оксаною Вікторівною складено протокол про порушення законодавства про рекламу, зокрема, про наявні ознаки порушення вимог частини першої, другої статті 7, абзацу третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу” у зовнішній рекламі магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, яка розповсюджується за адресою: АДРЕСА_1 Київ АДРЕСА_2 , такого змісту: “Продукти найкраща ціна” містить словосполучення “найкраща ціна”, яке безпідставно надає рейтингову оцінку щодо цін на товари з використанням найвищого ступеню порівняння прикметника, а отже, порушує закріплені в Законі принципи реклами, основні вимоги до реклами та заборону недобросовісної реклами.
На підставі вищевказаного протоколу Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві надіслало рекламодавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю “АВІОН+”- вимогу №06.6/3488 від 07.03.2019 щодо надання до 29.03.2019 року документів та іншої інформації, у порядку частини другої статті 26 Закону України “Про рекламу”, відповідно до якої, на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджуючі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео-та звукозаписи, а також інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
У зв`язку з тим, що від Товариства з обмеженою відповідальністю “АВІОН+” не отримано жодних документів, Головним управлінням складено протокол від 02.04.2019 про порушення законодавства про рекламу та надіслано повторну вимогу від 03.04.2019 №06.6/5801.
03 квітня 2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві було прийняте рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, зокрема, вимог частини першої та другої статті 7, абзацу третього частини першої статті 8, частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу”.
22 квітня 2019 року Головним управлінням було прийняте рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, зокрема, вимог частини другої статті 26 Закону України “Про рекламу”.
Розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу було призначено на 25.04.2019 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві.
За результатами розгляду справи відносно ТОВ “АВІОН+” Головним управлінням Держпродспоживслужби в м.Києві було складено протокол №19/033 від 25.04.2019 року, яким встановлено те, що фахівцем Головного управління виявлено розповсюдження зовнішньої реклами магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: м. Київ, вул. Бурмістенка, 8/9, такого змісту “Продукти найкраща ціна”, яка містить ознаки порушення вимог частин першої та другої статті 7, абзацу третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу”.
На підставі вищезазначеного, а також із врахуванням попередніх висновків, за результатами розгляду справи стосовно ТзОВ “АВІОН+”, було прийнято рішення №28 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 25.04.2019 року, а саме за неподання на вимогу Головного управління інформації щодо вартості розповсюдженої та/ або виготовленої реклами, необхідної для здійснення повноважень щодо контролю, у відповідності до вимог частини шостої статті 27 Закону України “Про рекламу” на Товариство з обмеженою інформацією “АВІОН+” (ідентифікаційний код юридичної особи 40110917, юридична адреса: вул. Городоцька, 355, офіс 358, місто Львів, Львівська обл., 79040), - у розмірі 1700,00 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот гривень).
За результатами розгляду справи відносно ТОВ “АВІОН+” Головним управлінням також було складено протокол №19/034 від 25.04.2019 року. Фахівцем Головного управління виявлено розповсюдження зовнішньої реклами магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: м. Київ, вул. Бурмістенка, 8/9, такого змісту “Продукти найкраща ціна”, яка містить ознаки порушення вимог частин першої та другої статті 7, абзацу третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу”.
Із врахуванням попередніх висновків за результатами розгляду справи стосовно ТзОВ “АВІОН+”, було прийнято рішення №19.008 від 25.04.2019 року про визнання реклами: магазину “Продукти” в частині використання тексту “Продукти найкраща ціна” недобросовісною та рішення №29 від 25.04.2019 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, а саме за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами у відповідності до вимог ч.ч. 2,7 ст.27 Закону України “Про рекламу” на Товариство з обмеженою інформацією “АВІОН+” (ідентифікаційний код юридичної особи 40110917, юридична адреса: вул. Городоцька, 355, офіс 358, місто Львів, Львівська обл., 79040), - у розмірі 5083,00 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, визначеної рішеннями №№28,29 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 25.04.2019 у добровільному порядку, позивачем було подано даний позов до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України “Про рекламу”.
Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України “Про рекламу” та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 693.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України “Про рекламу”, цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України “Про рекламу”, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Відповідно до абзацу дванадцятого підпункту 8 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 12.04.2017 № 209, Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону України “Про рекламу”, основними принципами реклами є законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди. Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 8 Закону України “Про рекламу” у рекламі забороняється вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України “Про рекламу” недобросовісна реклама забороняється.
Частиною другою статті 26 Закону України “Про рекламу” передбачено, що на вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.
Відповідно до статті 27 Закону України “Про рекламу”, особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, зокрема, рекламодавці, винні у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.
Частиною 4 ст.27 Закону України “Про рекламу” передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією  статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: 
рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної  вартості розповсюдженої реклами; 
виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;
розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.
Згідно ч.5 ст.27 Закону України “Про рекламу”, вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України “Про рекламу”, за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.7 ст.27  Закону України “Про рекламу”, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України “Про рекламу”, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу. За даним Порядком підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою та її територіальних органів.
Згідно з п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.
Відповідно до п.18 згаданого Порядку, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.
Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем 07.05.2019 отримано рішення №№28, 29 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 25.04.2019 року,  такі рішення відповідачем в судовому порядку не оскаржувались.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на Закон України №877-V, оскільки такий не регулює правовідносин у даній справі.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, в предмет доказування у цій адміністративній справі входять обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення штрафу у судовому порядку: 1) наявність рішення про накладення штрафу; 2) факт набрання ним чинності (не оскарження в судовому чи адміністративному порядку у встановлені законом строки); 3) встановлення факту сплати штрафу у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо. 
При цьому питання правомірності застосування до відповідача штрафу не входить до предмету доказування, оскільки рішення про його накладення не є предметом спору в справі про стягнення штрафу. 
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон +" залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 31 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.007142 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 14.05.2020 року