П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1754/19	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                   суддів  - Домусчі С.Д.,
                                - Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, прийняте у складі суду судді Мороза А.О. в місті Миколаїв по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA504170/2018/000019/1 від 10 грудня 2018 року та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2018/00096 від 10 грудня 2018 року,-  

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач,               ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївської митниці ДФС (далі - Відповідач, Митниця), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA504170/2018/000019/1 від 10 грудня 2018 року;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2018/00096 від 10 грудня 2018 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Митниця неправомірно застосувала другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості в цілях митного оформленню легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «CADDY», 2013 року випуску, внаслідок чого безпідставно прийняла рішення про коригування митної вартості автомобіля до рівня 8500 євро та оформила картку відмови в митному оформленні автомобіля. Позивач зазначає, що при митному оформленні автомобіля, який ввозився ним на митну територію України, декларант (митний брокер ТОВ «ЛОГОС-ФОРТУНА-БРОКЕР») правомірно визначив митну вартість на рівні ціни придбання, до митної декларації були надані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), необхідні для митного оформлення автомобіля та для підтвердження митної вартості, визначеної за основним методом (за ціною договору) на рівні 7200 євро.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA504170/2018/000019/1 від 10 грудня 2018 року; визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2018/00096 від 10 грудня 2018 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Миколаївська митниця ДФС звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи Відповідача в апеляційній скарзі обґрунтовані посиланням на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що для цілей митного оформлення товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості  товарів. Зазначені документи є прийнятними, якщо вони належним чином оформлені та містять інформацію, яка ідентифікує товар та підтверджує його ціну (вартість). Декларант такі документи, зокрема щодо здійснення оплати товару, під час митного оформлення не надав. У зв`язку з цим Митницею було здійснено коригування митної вартості автомобіля відповідно до статті 55 МК України із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 10.10.2018р. № UA504170/2018/000019/1 та картку відмови від 10.10.2018р. № UA504170/2018/00096.
Разом з цим скаржник зазначає, що Позивач подав нову митну декларацію, в якій задекларував митну вартість автомобіля за резервним методом, визначеним Митницею, у зв`язку з цим спір щодо законності рішень Відповідача, які є предметом спору в даній справі, припинив існувати, так як фактично Позивач погодився з Відповідачем щодо митної вартості автомобіля на рівні 8 598,28 євро
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 придбав у автотранспортного підприємства «Milz Automobile» (м. Дельменхорст, ФРН) транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «CADDY», 2013 року випуску, бувший у використанні, за ціною 7200 євро. В цей же день автомобіль був перереєстрований на Позивача, що підтверджено реєстраційним свідоцтвом (технічний паспорт транспортного засобу).
10 грудня 2018 року ОСОБА_1 через митного брокера подав до Митниці електронну митну декларацію № UA504170/2018/010625 про ввезення автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «CADDY», ідентифікаційні номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску, в якій задекларовано митну вартість автомобіля на рівні 7200 євро, визначивши її за основним методом (за ціною договору).
На підтвердження задекларованої митної вартості декларант надав: рахунок-фактуру без номеру від 04 грудня 2018 року, складеного мовою оригіналу (німецька) та його перекладом на українську мову; акт про проведення огляду автомобіля від 08 грудня 2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04 грудня 2018 року; калькуляцію транспортних витрат; висновок експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 10 грудня 2018 року; договір доручення; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 08.12.2018р. UA.008.44967-18; паспорт.
Під час митного оформлення, Відповідач піддав сумніву митну вартість автомобіля, задекларовану Позивачем, зокрема, на думку Митниці, не підтверджені всі складові митної вартості: транспортні витрати з розшифровкою маршруту, витрати понесені при знятті транспортного засобу з обліку, комісійні та брокерська винагорода, а транспортні витрати, визначені Позивачем, не підтверджені документально. У зв`язку з цим на адресу митного брокера був направлений запит з вимогою про надання додаткових документів, які б підтверджували вищезазначені складові митної вартості.
10 грудня 2018 року митним брокером надано відповідь про відсутність інших документів, крім тих, які первинно подавались з електронною митною декларацією.
За результатами митного контролю Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару до рівня 8598,28 євро та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, з приводу правомірності яких виник спір.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що Позивач подав всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які ідентифікували автомобіль, що ввозився ним на митну територію України, та містили повні й достовірні дані, що підтверджували задекларовану за основним методом (за ціною договору) митну вартість автомобіля. Згідно з висновком суду ненадання декларантом запитуваних Митницею документів, за відсутності з боку Митниці належного обґрунтування неможливості визначення митної вартості автомобіля за основним методом, не є підставою для застосування іншого методу визначення митної вартості та коригування митної вартості автомобіля.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Як зазначено в рішенні про коригування митної вартості, підставою для коригування митної вартості Митниця визнала надання декларантом неповних відомостей про митну вартість автомобіля, оскільки не підтверджено всі складові митної вартості, а саме: транспортні витрати з розшифровкою маршруту, витрати понесені при знятті транспортного засобу з обліку, комісійні та брокерська винагорода, а транспортні витрати, визначені Позивачем, не підтверджені документально.
Митна вартість автомобіля визначена Митницею за резервним методом на підставі даних системи оцінки транспортних засобів «SuperSchwacke» станом на 10.12.2018 (8500 євро) з врахуванням витрат на транспортування (98,28 євро). За результатами проведених консультацій Митниця дійшла висновку, що інші передбачені п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України другорядні методи визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів, визначення митної вартості на основі віднімання/додавання вартостей) неможливо застосувати через відсутність інформації про митне оформлення ідентичних/подібних (аналогічних) товарів та про всі складові вартості виробництва товару, аналогічних угод, що є необхідною умовою для використання цих методів. Декларант такої інформації не надав.
Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті (ч. 3 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч. 4 ст. 54 МК України).
Частиною 6 статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).
Частиною 2 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. 
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
У постановах від 21 лютого 2020 року по справі №813/1229/16 та від 28 лютого 2020 року по справі №804/3463/15 Верховний Суд висловив позицію, що положення ст.ст. 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
За висновком Верховного Суду в цих справах Позивач під час митного оформлення подав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість Відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення Позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.
Крім того, у постановах від 10 жовтня 2019 року по справі № 809/1469/16 та від 20 лютого 2020 року по справі № 826/25613/15 Верховний Суд вказав, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. При цьому, надані Позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Натомість Відповідачем не надано жодних доказів недостовірності заявленої вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Як встановлено судовою колегією, декларант (представник Позивача ТОВ «ЛОГОС-ФОРТУНА-БРОКЕР») надав Митниці документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості автомобіля, не мали розбіжностей та/або явних ознак підробки, а саме: рахунок-фактуру без номеру від 04 грудня 2018 року, складеного мовою оригіналу (німецька) та його перекладом на українську мову; акт про проведення огляду автомобіля від 08 грудня 2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04 грудня 2018 року; калькуляцію транспортних витрат; висновок експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 10 грудня 2018 року; договір доручення; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 08.12.2018р. UA.008.44967-18; паспорт.
Рахунок-фактура від 04.12.2018р. містив інформацію щодо ціни автомобіля (7200 євро), який підтверджує купівлю-продажу вживаного автомобіля за вказану суму.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019р. по справі № 803/776/17 дійшов до висновку, що рахунок-фактура є фактично розрахунково-платіжним документом, передбачає встановлення певних сум до оплати покупцеві за товар, що поставляється.
Крім того, факт сплати Позивачем вищевказаної вартості автомобіля підтверджується володінням автомобілем та наявності у останнього технічного паспорта на цей автомобіль.
Також, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 10 грудня 2018 року щодо визначення вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «CADDY», ідентифікаційні номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску, що ввозиться на територію України, вартість транспортного засобу на дату оцінки складає 7200 євро.
Щодо посилань Відповідача на те, що Позивачем не було надано платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 23.07.2019р. по справі                                № 1140/3242/18 відхилив доводи митного органу про відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що Позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а Відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючий орган, визначаючи необхідним застосування одного із другорядних методів визначення митної вартості товарів, виходив виключно із аргументів, які при їх системному аналізі не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу. Неправильний вибір необхідного до застосування методу визначення митної вартості товарів призвів до незаконності проведеного митним органом коригування митної вартості товарів. Як наслідок, митницею порушено вимоги принципу обґрунтованості при виконанні покладених на неї обов`язків.
За таких обставин, Відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення Позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товари.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Миколаївською митницею ДФС, з урахуванням приписів ст.ст. 53-55 МК України, було протиправно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA504170/2018/000019/1 від 10.12.2018р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2018/00096 від 10.12.2018р., відтак, такі підлягають скасуванню.
При цьому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни - відсутні.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA504170/2018/000019/1 від 10 грудня 2018 року та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2018/00096 від 10 грудня 2018 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець