Ухвала
Іменем України 
 
03 березня 2020 року
м. Київ
справа № 243/3176/19   
провадження № 61-2824ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за  заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року за нововиявленими обставинами, у справі №243/3176/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат                    Горелик Є. Б., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від                      14 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Горелик Є. Б. відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє Горелик Є. Б. , задоволено. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року скасовано. 
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі    333 226 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 550 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 , відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 , звернулася з заявою до Донецького апеляційного суду про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.
Заяву мотивовано тим, щопід час розгляду справи, позивачем було надано висновок авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №018-19 від 05 лютого 2019 року відповідно до якого зазначено, що автомобіль знищено повністю, відновленню він не підлягає і тому експертом було зроблено висновок, щодо ринкової вартості автомобіля Toyota Corolla, що становила 333 226 грн. Зазначено, що  із заявника на підставі судового рішення було стягнено ринкову вартість знищеного автомобіля.
На початку грудня 2019 року заявнику стало відомо, що позивач продала автомобіль, не як запасні частини, а як транспортний засіб, що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру № 1443 від 03 грудня 2019 року з якої вбачається, що автомобіль перереєстровано на підставі договору купівлі-продажу на третю особу з видачею нових номерних знаків. Зазначає, що наявність цієї обставини, впливає на межі відповідальності заявника. Заявник вважає, що у разі, якщо б той факт, що автомобіль проданий як об`єкт нерухомого майна був відомий суду, що розглядав справу, то з його урахуванням було б ухвалене інше рішення. Єдиним доказом, який підтверджував факт повного знищення автомобіля і відсутність можливості його відновити було авто-товарознавче дослідження з оцінки транспортного засобу № 018-19 від 05 лютого          2019 року. На момент розгляду справи у заявника була відсутня можливість спростувати достовірність висновку експерта, так як відразу після пожежі позивач забрала автомобіль, а саме цей висновок був самим вагомим доказом при визначенні судом міри відповідальності заявника і тільки після того, як заявником була отримана інформація про продаж автомобіля, така можливість у нього з`явилась.
Зазначає, що факт реалізації автомобіля з видачею нових номерних знаків свідчить про те, що автомобіль був у стані придатному до експлуатації і не був розукомплектованим.
Просила задовольнити заяву про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року за нововиявленими обставинами, скасувати постанову Донецького апеляційного суду від                     25 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення у справі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня                2019 року відмовлено.
08 лютого 2020 року ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якійпросить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, направити справу на новий розгляд до Донецького апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм матеріального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                     № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України ).
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.
Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). 
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Посилання заявника на те, що на початку грудня 2019 року стало відомо, що позивач продала нібито знищений автомобіль, не як запасні частини, а як транспортний засіб, що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру №1443 від 03 грудня 2019 року, як на нововиявлену обставину, є безпідставними, оскільки, стан автомобіля на момент розгляду справи було зафіксовано експертом, який оцінив спричинені матеріальні збитки після особистого огляду автомобіля. Під час розгляду справи, як у суді першої інстанції, так і в суді апеляціної інстанції, ОСОБА_1 та її представником не оспорювались висновки експертного дослідження щодо розміру спричиненої шкоди позивачу та не ставився під сумнів обсяг пошкоджень автомобіля.
Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог статті 423 ЦПК України.
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки, касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 січня                  2020 року у справі за  заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року за нововиявленими обставинами, у справі №243/3176/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк