ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2019/20 Справа № 200/14940/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року
у цивільній справі за заявою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Міське управління справами» Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , про затвердження мирової угоди,         

В С Т А Н О В И Л А: 

       Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року затверджено мирову угоду, укладену 16 листопада 2016 року між комунальним підприємством «Міське управління справами» Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 на таких умовах:
- ОСОБА_1 відмовляється від поновлення на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи та на будь-якій іншій посаді у комунальному підприємстві «Міське управління справами» Дніпровської міської ради;
- комунальне підприємство «Міське управління справами» Дніпровської міської ради зобов`язується сплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період від 14 квітня 2016 року по 02 листопада 2016 у сумі 38 779,38 грн;
- комунальне підприємство «Міське управління справами» Дніпровської міської ради сплачує на користь держави судовий збір у сумі 1 102,40 грн;
- ОСОБА_1 зобов`язується відмовитись від примусового виконання судових рішень у виконавчих провадженнях №№ 52852177, 52852420, які перебувають у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
       Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та відмовити у затвердженні мирової угоди.
       В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ні вона ні її представник таку мирову угоду не підписували. Крім того зазначає, що п.1.5. Мирової угоди щодо зобов`язання стягувача відмовитись від виконання рішення суду шляхом подання заяви про закінчення виконавчих проваджень за п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», суперечить вимогам законодавства, оскільки згідно ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду про поновлення звільненого працівника вважається фактично виконаним в повному обсязі з дня видачі наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки.
       КП «Міське управління справами» Дніпровської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
       Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження № 52852177 з виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи КП «Міське управління справами» Дніпровської міської ради, № 52852420 з виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2016 по 02.11.2016 у сумі 38 779,38 грн.
16 листопада 2016 року між боржником та стягувачем у рамках виконавчих проваджень №№ 52852177, 52852420 було укладено мирову угоду на таких умовах (а.с.а.с. 4, 5):
- стягувач добровільно відмовляється від поновлення в КП «Міське управління справами» на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи та на будь-яку іншу посаду у КП «Міське управління справами»;
- боржник зобов`язується сплатити стягувачу (на депозитний рахунок Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з подальшим перерахуванням зазначених коштів стягувачу) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2016 по 02.11.2016 року у сумі 38 779,38 грн впродовж десяти робочих днів після затвердження (визнання) цієї Мирової угоди судом;
- боржник сплачує на користь держави судовий збір у сумі 1 102,40 грн;
- стягувач зобов`язується відмовитись від примусового виконання судових рішень у виконавчих провадженнях №№ 52852177, 52852420, які у зв`язку з цим підлягають закінченню.
17 листопада 2016 року боржник сплатив стягувачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2016 року по 02.11.2016 року у сумі 38 779,38 грн (а.с.а.с. 36, 37).
Того ж дня стягувач звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 52852177 про поновлення її на посаді (а.с. 40).
25 листопада 2016 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52852420 у зв`язку зі сплатою боржником середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 38 779,38 грн. (а.с. 78).
       10 вересня 2018 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про затвердження мирової угоди, зазначивши в якості заінтересованих осіб КП «Міське управління справами» Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 . Свої вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що у його провадженні перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з КП «Міське управління справами» Дніпровської міської ради на її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. 16.11.2016 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв її представник ОСОБА_2 , та КП «Міське управління справами» Дніпровської міської ради було укладено мирову угоду, яку державний виконавець просить затвердити (а.с.а.с. 1, 15). 
За ч.ч.1,2 ст.372 ЦПК України (в редакції на час підписання мирової угоди), мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. 
У відповідності зі статтею 434 ЦПК України (в поточній редакції), мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення – з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу. 
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Враховуючи, що мирову угоду було підписано повноважними представниками сторін, а її умови сторонами фактично виконано, суд першої інстанції обгрунтовано затвердив мирову угоду.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ні вона, ні її представник таку мирову угоду не підписували відхиляються як необгрунтовані, враховуючи, що судом призначалася почеркознавча експертиза щодо цього питання, однак ухвала суду про призначення експертизи була повернута без виконання у зв`язку з ненаданням представником стягувача експериментальних та вільних зразків підпису та почерку.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. 
       Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. 
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76-79 ЦПК України). 
       Посилання апеляційної скарги на те, що рішення суду про поновлення звільненого працівника вважається фактично виконаним в повному обсязі з дня видачі наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки, а п.1.5. Мирової угоди щодо зобов`язання стягувача відмовитись від виконання рішення суду шляхом подання заяви про закінчення виконавчих проваджень суперечить ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки умови п.1.5. Мирової угоди були фактично виконані ОСОБА_1 та нею було подано 17.11.2016 року власноручно написану заяву про закінчення виконавчого провадження про поновлення її на посаді головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та планово-економічної роботи Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» після отримання від роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.37, 40). При цьому представник КП «Міське управління справами» в суді апеляційної інстанції пояснила, що укладенням мирової угоди не було порушено прав ОСОБА_1 , оскільки перед укладенням мирової угоди сторони узгодили, що КП «Міське управління справами» не оскаржуватиме в апеляційному порядку рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2016 року у цивільній справі № 203/2038/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та після укладення мирової угоди перерахує ОСОБА_1 стягнуті на її користь кошти, а ОСОБА_1 відмовляється від поновлення на роботі. Таким чином, дані домовленості були фактично виконані, згідно матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги про порушення державним виконавцем строків подання мирової угоди до суду також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року, заяву начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про затвердження мирової угоди від 16.11.2016 року між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством Дніпропетровської міської ради «Міське управління справами» в рамках виконавчих проваджень, відкритих за виконавчими листами, виданими Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення від 02.11.2016 року у цивільній справі № 203/2038/16-ц повернуто заявнику для подачі до належного суду. Проте дану ухвалу Кіровським районним судом м.Дніпропетровська заявнику було направлено на його запит від 20.01.2017 року лише 03.09.2018 року (а.с.2-3). Отримавши 05.09.2018 року ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року, заявник 10.09.2018 року звернувся з заявою про затвердження спірної мирової угоди до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року заяву державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірого Д.В. про затвердження (визнання) мирової угоди у виконавчому провадженні передано на розгляд Кіровського районного суду м.Дніпропетровська за територіальною підсудністю (а.с.7).
       Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо встановлених обставин.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова