КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                                 Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/4356/2020                                    
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 753/16852/19
 
04 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  -  Ратнікової В.М.
суддів                         -  Левенця Б.Б.
                                    -  Борисової О.В.
при секретарях         -  Савлук І.М., Масловській К.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої домашнім насиллям,-
 
                                     в с т а н о в и в:
 
27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої домашнім насиллям.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 20.04.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.05.2017 року. Вона та відповідач є батьками двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Крім того, на її утриманні перебуває дочка від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
З часу розірвання шлюбу відповідач вчиняє психологічне, фізичне і економічне насильство щодо неї та дітей, що виявляється у погрозах фізичною розправою, знищенні речей особистого користування, приниженні в нецензурній формі, викраденні особистих речей і знищенні документів. 
У зв`язку з протиправними діями відповідача вона  разом з дітьми була вимушена залишити місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та орендувати житло за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідач пошкодив та замінив замки в будинку АДРЕСА_3 , відмовився звільнити  вказаний будинок, продовжував проживати в ньому, не давав можливості їй разом з дітьми проживати за вказаною адресою та користуватись майном, розпивав алкогольні напої з незнайомими людьми, бив вікна, викрадав речі. 
Дані факти встановлено в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2018 року, яким частково задоволено її заяву про видачу обмежувального припису. Також постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.06.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 173-2 КУпАП за психологічне насильство в сім`ї, але за малозначністю правопорушення  він був звільнений від адміністративної відповідальності. 
25.06.2018 року вона потрапила до будинку АДРЕСА_3 в присутності працівників правоохоронних органів, змінила замки. Проте, незважаючи на обмежувальний припис, відповідач увірвався до будинку та пошкодив замки. ОСОБА_2 вселився у помешканні навпроти її будинку, а надалі продовжував бити вікна, перерізав лінії електропостачання, викрав трубу від газового котла і речі, які знаходились на подвір`ї. 
Внаслідок домашнього насильства з боку відповідача вона зазнала значних матеріальних збитків, з яких: 90 000,00 грн. - сума вимушеної орендної плати  за  оренду будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; 12 000,00 грн. - витрати на оплату комунальних послуг в орендованому будинку; 8000 грн. - сплачений нею борг за використані відповідачем послуги газопостачання в будинку   АДРЕСА_3 ; 2000,00 грн. - вартість змінених замків в будинку   АДРЕСА_3 ; 6000 грн. - вартість обладнання для надання послуг з охорони будинку, яке встановлено в будинку   АДРЕСА_3 ;  6000 грн. - абонплата за послуги з охорони  будинку   АДРЕСА_3 ; 2000 грн. - вартість послуг з ксерокопіювання документів для звернення до правоохоронних органів та соціальних служб.
Також відповідачем завдано їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 70 000,00 грн., що виразилася у сильних душевних стражданнях внаслідок   вчинення  відповідачем відносно неї та дітей психологічного, фізичного та економічного насильства, порушення її прав як власника майна, у зв`язку з чим її стан здоров`я погіршився. Внаслідок побоювань та постійних психологічних стресів рівень життя дітей значно знизився, що відобразилося на їх навчанні та вихованні, порушився попередній уклад їх життя. В неї виникли систематичні головні та серцеві болі, порушився сон, виникла депресія та підвищився тиск.
Враховуючи вищевикладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 152 000,00 грн. майнової шкоди та 70 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, завданої домашнім насиллям залишено без задоволення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 17 січня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Маринушкін Арсен Григорович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також просить стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2288,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі не враховано доводи та пояснення позивачки, безпідставно не взято до уваги наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують обґрунтованість  позовних вимог.
Посилається на те, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1   про відшкодування завданої їй  відповідачем  матеріальної та моральної шкоди, суд  першої інстанції  не врахував, що обмежувальний припис застосовується судом виключно відносно кривдника, тобто відносно особи, яка вчинила домашнє насильство. Дарницьким районним судом м. Києва та Бориспільським міськрайонним судом Київської області встановлено обставини вчинення відповідачем щодо позивачки домашнього насильства. При цьому, відповідно до ст. 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», особі, яка має право на відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, та не пов`язана з їх розміром. Порядок відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.
У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача позивачка була вимушена переїхати з дітьми  до орендованого будинку, оплатити борг відповідача по сплаті комунальних послуг, здійснити ремонт будинку    АДРЕСА_3 , що в результаті призвело до понесення нею додаткових майнових збитків, розмір яких підтверджено наявними у справі доказами.
Не погоджується з відмовою суду першої інстанції в задоволенні позову з підстав відсутності обвинувальних вироків у кримінальних провадженнях, відкритих  відносно відповідача за заявами позивачки, оскільки судом  не враховано, що вказана обставина не може бути підставою для відмови в позові, так як небажання працівників поліції оперативно проводити кримінальне розслідування, внаслідок чого позивачка не змогла забезпечити докази щодо вчиненого відповідачем домашнього насильства, не є її виною та не може мати своїм наслідком встановлення відсутності будь-яких правопорушень та винних самоправних дій з боку відповідача. Вважає, що  судом покладено надмірний тягар та відповідальність щодо збору доказів у справі на позивачку, що не відповідає завданню цивільного судочинства.
Оскільки вчиненим відповідачем насильством позивачці завдано матеріальних збитків в  розмірі 153 400,00 грн.  та, враховуючи, що відповідач не вчинив жодних дій щодо їх відшкодування, вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
Судом першої інстанції також не взято до уваги, що відсутність розладів  здоров`я у позивачки внаслідок завданих їй відповідачем душевних страждань, психологічних переживань, не свідчить про те, що позивачка не зазнала страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди їй відповідачем не завдано.
Всупереч чинному законодавству та наданим позивачкою доказам, суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні з відповідача  на користь позивачки  відшкодування моральної шкоди, не врахувавши при цьому, що домашнє насильство  відповідача щодо позивачки та пошкодження її майна спричинило їй душевні страждання.
Крім того, психологічне і економічне насильство з боку відповідача по відношенню до позивачки продовжується у вигляді приниження, дзвінків, образ у нецензурній формі, несплаті аліментів, у неправомірних позовах до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що в скарзі не обґрунтовано в чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які є підставою для скасування судового рішення. Звертав увагу на те, що доказів, які б вказували на його винну протиправну поведінку відносно позивачки та дітей суду не надано, обвинувальні вироки  щодо нього  у справі відсутні. Вважав, що можлива оренда позивачкою  будинку АДРЕСА_2 - це виключно право позивачки, а не вимушений захід у зв`язку з його протиправною поведінкою. Долученими до матеріалів справи доказами не підтверджено необхідності понесення заявлених позивачкою витрат. Також позивачкою не доведено належними доказами заподіяння їй моральної шкоди, а тому  суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_6 та її  представник адвокат Маринушкін Арсен Григорович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Позивачка вказала, що у зв`язку з одруженням вона змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та на підтвердження вказаної обставини надала копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.03.2020 року.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гуменюк Оксана  Сергіївна заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.05.2017 року шлюб, зареєстрований 20.04.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 - розірвано.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.05.2017 року на підставі заяви ОСОБА_9 внесено до Реєстру відомості щодо ОСОБА_2 , який погрожував фізичною розправою та спалив речі 29.05.2019 року.
01.06.2017 року  Дарницьким  управлінням  поліції ГУ НП в м.Києві видано  ОСОБА_9   довідку про те, що за фактом її звернення 28.05.2017 року про викрадення її колишнім чоловіком ОСОБА_2 шляхом вільного доступу, таємно, умисно сумки з документами, що належить ОСОБА_9 (паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду, посвідчення водія, медичної довідки, страхового полісу) відомості було внесено до ЄРДР за №12017100020005809 від 31.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.357 КК України.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження 12017100020008160 від 24.07.2017 року відкрите за заявою ОСОБА_9 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження - закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України 27.07.2017 року.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.01.2018 року, на підставі заяви ОСОБА_9 внесено відомості щодо невстановленої досудовим розслідуванням особи за фактом підроблення оцінки майна ТОВ "Консалтингова компанія "Центр оцінки",  технічного паспорту на будинок АДРЕСА_3 та відкрито кримінальне провадження №12181000200000321.
Згідно висновку про результати розгляду звернення громадянина від 17.01.2018 року, дільничним офіцером поліції у Дарницькому районі ГУНП в м. Києві здійснено перевірку за зверненням ОСОБА_2 та ОСОБА_9  щодо конфлікту через майно, на підставі Закону України "Про звернення громадян".  ОСОБА_2 пояснив, що 05.01.2018 року, близько 14 години, приїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , побачив вибите вікно в будинку і викликав поліцію. По приїзду поліції відчинив двері у будинку і разом з поліцією зайшов у будинок, де побачив ОСОБА_9 та дочку. Через деякий час ОСОБА_9 та дочка вийшли з будинку, будинок було зачинено. Також ОСОБА_2 повідомив, що дійсно замінив серцевину у замку вхідних дверей, оскільки ОСОБА_9 вивозила їх спільне майно, не дочекавшись рішення суду. Враховуючи викладене прийнято рішення вважати перевірку завершеною.
Відповідно до висновку дільничного офіцера поліції Дарницького УП ГУ НП у м. Києві Лугового О.В від 19.02.2018 року,  12.02.2018 року до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві надійшло звернення ОСОБА_9 з приводу того, що її колишній чоловік змінив замки та не хоче виселятись з її будинку після розлучення. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до ЄРДР прийнято рішення про проведення перевірки на підставі ЗУ «Про звернення громадян». Роз`яснено, що питання про належність майна  та примусове виселення з будинку може бути вирішене між подружжям або  судом.
Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07.03.2018 року на підставі заяви ОСОБА_9 проведено її огляд та надано висновок про те, що описані тілесні  ушкодження у вигляді синців та ділянок    епітелізації шкіри стали наслідком загоєння садна, утворились від дії тупого предмета, характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях відобразились, за давністю утворення можуть відповідати терміну 27.05.2018 та відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2018  року вбачається, що  на підставі заяви ОСОБА_9 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень її колишнім чоловіком ОСОБА_2 відкрите кримінальне провадження №12018100020004803.
12.06.2018 року за № 256 Управлінням у справах сім`ї, молоді та спорту Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на звернення ОСОБА_9   від 01.06.2018 року з метою недопущення вчинення насильства по відношенню до заявника та малолітньої дитини: 04.06.2018 року спеціалістами під час відвідування громадянину ОСОБА_2 залишено повідомлення з пропозицією з`явитись до Служби у справах дітей та Центру соціальних служб для сім`ї для з`ясування обставин, що склались в сім`ї, надання комплексу послуг та проведення роз`яснювальної роботи щодо недопущення насильства в сім`ї. Доведено до відома заявника про те, що її під час особистого прийому ознайомлено з мережею консультативних та інформаційно-ресурсних центрів на надано направлення до Третього Київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Листом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.06.2018 року щодо заяви ОСОБА_9 від 01.06.2018 року про вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_2 насильства по відношенню до неповнолітніх дітей, повідомлено, що між подружжям триває судовий розгляд по розподілу майна, що є причиною усіх непорозумінь. Встановити факт вчинення насильства у сім`ї або реальну його загрозу не є можливим. З подружжям проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду по недопущенню вчинення насильства в сім`ї.
Листом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.06.2018 року щодо звернення ОСОБА_9 з приводу конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який мав місце ІНФОРМАЦІЯ_5 року, під час якого заявниці та її донці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були нанесені тілесні ушкодження, повідомлено, що вказане звернення було зареєстровано та розглянуто. Під час перевірки встановлено, що 29.05.2018 року за даним фактом порушено кримінальне провадження за №12018100020004803 за ст. 125 ч.1 КК України та було направлено до СВ ГУНП у м. Києві для подальшого приєднання до ЄРДР №12018100020004803 від 29.05.2018 року.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 року, задоволено частково заяву ОСОБА_9 , діючої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що у Дарницькому районі м. Києві, а також перебування вказаних осіб: навчання, роботи, інших місць відвідування й перебувати одночасно з ними в цих місцях на 5 місяців. Взято на профілактичний облік ОСОБА_2 .
28.06.2018 року за заявою позивачки внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 12018100020005760 про те, що в період часу 25.06.2018 року, приблизно о 14 годині, за адресою: АДРЕСА_1 колишній чоловік ОСОБА_12 вчинив умисне пошкодження замків дверей, спричинивши матеріальну шкоду.
28.06.2018 року за заявою позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 12018100020005786 про те, що в період часу з 27.06.2018 року 10:00 години по 28.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена досудовим слідством особа, шляхом підбору ключа, проникла до вказаного будинку, звідки таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_9 .
Згідно наявної інформації про проведену роботу, Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району міста Києва від 10.07.2018 № 03-07/486 повідомив керівника Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо вчинення насильства з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_9 та неповнолітніх дітей, які проживають за адресою:   АДРЕСА_1 . Уповноваженими особами здійснено вихід за вказаною адресою, де двері працівникам не були відчинені. В подальшому звернення позивача було направлено до УП в Дарницькому районі ГУ НП в м. Києві за належністю.
З висновку дільничного офіцера поліції Дарницького УП ГУ НП у м. Києві Антясова А.В. від 13.09.2018 року, затвердженого начальником Дарницького УП ГУНП України у м. Києві, вбачається, що 02.09.2018 року до Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшло звернення від ОСОБА_9 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , близько 23 год. 00 хв., розбив вікно у будинку за адресою : АДРЕСА_1 та не виконує рішення суду. Відповідно до наказу МВС України №1377 матеріали вивчені керівництвом слідчого відділу та прийнято рішення про проведення перевірки на підставі Закону України «Про звернення громадян». Як пояснила ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , близько 23 год. 00 хв., її колишній чоловік ОСОБА_2 , який проживає у гр.  ОСОБА_13 , розбив вікно у будинку   АДРЕСА_3 , а також не виконує рішення суду. Під час телефонної розмови ОСОБА_2 (мобільний  телефон НОМЕР_2 ) повідомив, що не може з`явитись до службового кабінету, оскільки він разом з ОСОБА_13 , у якого він зараз мешкає, знаходяться за межами м. Києва, повернуться додому 21.09.2018 року та пояснив що ніякої причетності до побиття вікон у будинку за адресою: АДРЕСА_1 він не має, а також пояснив, що з 03.05.2017 року він розлучений з гр. ОСОБА_9 , яка вивезла всі його особисті речі та здала будинок в оренду. Враховуючи викладене, прийнято рішення вважати перевірку завершеною.
З повідомлення Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 18.09.2018 року вбачається, що проведено перевірку по зверненню позивачки про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , близько 23 години, розбив вікно у будинку АДРЕСА_3 та не виконує рішення суду. Всі спірні питання з ОСОБА_2 рекомендовано вирішувати мирним шляхом (шляхом переговорів), або через суд в порядку цивільного процесу.
Згідно повідомлення Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.09.2018 року про результати розгляду запиту про надання інформації по виклику поліції   ОСОБА_9  повідомлено про те, що 25.06.2018 року о 12-20 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , необхідна присутність поліції при відкритті дверей. На місце події направлено наряд патрульної поліції «Рубін-0203», яким за результатами відпрацювання виклику складено електронний рапорт про те, що до наряду звернулася ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , яка пояснила, що її колишній чоловік змінив замки в будинку по АДРЕСА_1 , на який є рішення Дарницького районного суду м. Києва на її користь. Враховуючи, що всі обставини події було з`ясовано на місці та забезпечено присутність поліції під час відкривання замків, додаткова перевірка по вказаному факту не проводилась. 
Також згідно повідомлення Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.09.2018 року про результати розгляду запиту про надання інформації по виклику поліції позивачку повідомлено про те, що 25.06.2018 року, о 14-09, надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , колишній чоловік ОСОБА_2 , якому постановою суду заборонено наближатися до заявниці, ломиться в двері заявниці. На місце події направлено наряд патрульної поліції «Рубін-0252», яким за результатами відпрацювання виклику складено електронний рапорт про те, що відбулась сімейна сварка, на даний час конфлікт вичерпано, від написання заяв чи надання письмових пояснень сторони відмовилися. Враховуючи викладене, додаткова перевірка до вказаному факту не проводилася.
З повідомлення Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01.10.2018 року вбачається, що звернення ОСОБА_9 з приводу того, що її колишній чоловік ОСОБА_2 28.06.2018 року перерізав провід електропостачання, через вікно вліз до підвалу будинку   АДРЕСА_3 та виніс парогенератор «Філіпс», а також що ОСОБА_2 не виконує рішення суду, було зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції та уважно розглянуто. На момент розгляду звернення ознак кримінального правопорушення виявлено не було. Всі спірні питання з ОСОБА_2 рекомендовано вирішувати мирним шляхом (шляхом переговорів), або через суд в порядку цивільного процесу.
Відповідно до витягу щодо кримінального провадження № 12018100020008855, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 щодо самоправних дій з боку колишнього чоловіка - розслідування триває.
 Листом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.10.2018 року повідомлено ОСОБА_9 про те, що її звернення з приводу викрадення труби від газового котла з будинку АДРЕСА_3 розглянуто та прийнято рішення про проведення перевірки на підставі ЗУ «Про звернення громадян».
Також листом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.10.2018 року повідомлено ОСОБА_9 про те, що її звернення з приводу пошкодження кабелю електропостачання  у будинку АДРЕСА_3 розглянуто та прийнято рішення про проведення перевірки на підставі ЗУ «Про звернення громадян».
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань  від 06.11.2018 року вбачається, що 05.11.2018 року надійшла ухвала слідчого судді щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо неправомірних дій ОСОБА_2 відносно ОСОБА_9 та порушено кримінальне провадження №12018100020009762.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2018 року заяву ОСОБА_9 про винесення обмежувального припису задоволено частково. Продовжено дію обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань не менше 50 метрів до місця роботи ОСОБА_9 та місця навчання ОСОБА_5 , інших місць відвідування, й перебувати одночасно з ними в цих місцях, на строк шість місяців. В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 16.11.2018 року змінила прізвище на   ОСОБА_1 , про що Дніпровським районним у м. Києві державним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 190.
Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої домашнім насиллям, ОСОБА_14 посилалася на те, що відповідач, незважаючи на обмежувальний припис, увірвався до  її будинку АДРЕСА_3 , пошкодивши замки у дверях, вселився у помешкання навпроти її будинку,  продовжував бити вікна, перерізав лінії електропостачання, викрав трубу від газового котла і речі, які знаходились на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 .  Внаслідок домашнього насильства вона зазнала значних матеріальних збитків, з яких: 90 000,00 грн. - сума орендної плати за оренду будинку АДРЕСА_2 ; 12 000,00 грн. - витрати на оплату комунальних послуг в орендованому будинку; 8000,00 грн. - сплачений нею борг за використані відповідачем послуги газопостачання в будинку АДРЕСА_3 ; 2000,00 грн. - вартість змінених замків в будинку АДРЕСА_3 , які були пошкоджені відповідачем; 6000,00 грн. - вартість обладнання для надання послуг з охорони будинку АДРЕСА_3 ; 6000,00 грн. - абонплата за надання послуги з охорони будинку АДРЕСА_3 ; 2000,00 грн. - вартість послуг ксерокопіювання документів для звернення до правоохоронних органів та соціальних служб. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої домашнім насиллям, суд першої інстанції посилався на те, що позивачка не надала суду доказів порушення відповідачем обмежувального припису, притягнення  відповідача до відповідальності (кримінальної, адміністративної) у вказаних вище кримінальних провадженнях, оскільки згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Доказів, які б вказували на винну протиправну поведінку ОСОБА_2 відносно позивачки та дітей суду не надано, обвинувальні вироки у вказаних позивачем кримінальних провадженнях відсутні. Зазначає про  безпідставність  доводів  позивачки  щодо  наявності  правових підстав для стягнення  з відповідача понесених нею  витрат по оплаті оренди будинку, комунальних витрат, так як  з досліджених судом доказів  не  вбачається необхідності понесення заявлених позивачкою витрат у  зв`язку з  протиправною поведінкою відповідача. 
Колегія  суддів  погоджується з такими  висновками суду першої інстанції, з огляду  на  наступне.
Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", постраждала особа має право на відшкодування кривдниками завданих матеріальних збитків і шкоди, заподіяної фізичному та психічному здоров`ю, у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно із ч. 9 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", постраждала особа може вимагати від кривдника компенсації її витрат на лікування, отримання консультацій або на оренду житла, яке вона винаймає (винаймала) з метою запобігання вчиненню стосовно неї домашнього насильства, а також періодичних витрат на її утримання, утримання дітей чи інших членів сім`ї, які перебувають (перебували) на утриманні кривдника, у порядку, передбаченому законодавством.
Статтею 30 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що особі, яка має право на відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, та не пов`язана з їх розміром. Порядок відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих унаслідок домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.
Звертаючись до суду з позовною вимогою про відшкодування майнової шкоди, позивачка обґрунтовувала її заподіяння внаслідок вчинення домашнього насилля з боку відповідача.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 року, задоволено частково заяву ОСОБА_9 , діючої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2018 року продовжено дію обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .
Вказані судові рішення набрали законної сили.
При цьому, у п.7 ч.1 ст.1  Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" надано визначення поняття обмежувальний припис, вказано, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Таким чином, обмежувальний припис  застосовується в разі доведення вчинення особою - кривдником домашнього насильства та спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.      
Застосовуючи обмежувальний припис та, продовжуючи його дію, судами фактично встановлено вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_15 .
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вказане, позивачка, як особа, яка зазнала домашнього насильства, має право на відшкодування майнової шкоди, у випадку  доведення  факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розміру, що узгоджується зі статтями 21,26, 30 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та статтями 22,1166 ЦК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовної вимоги   ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок домашнього насилля, слід  враховувати, що порядок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок домашнього насильства, визначається, зокрема, Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, за загальним правилом відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і шкодою, вини.
Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.
Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.
Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.
Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Отже, позивач має довести наявність  вказаних умов  для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності  у завданні шкоди відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Як на підставу для задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 152 000,00 грн. майнової шкоди  ОСОБА_1 посилалася на наявність кримінальних проваджень, відкритих за її заявами та на судові рішення про видачу обмежувальних приписів щодо відповідача .
В позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок домашнього насильства, вчиненого відповідачем, вона  зазнала значних матеріальних збитків, з яких: 90 000,00 грн. - сума вимушеної орендної плати за користування будинком за  адресою: АДРЕСА_2 ; 12 000,00 грн. - витрати на оплату комунальних послуг в орендованому будинку; 8000,00 грн. - сплачений нею борг за використані відповідачем послуги газопостачання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 2000,00 грн. - вартість замінених замків в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 6000,00 грн. - вартість встановленого  обладнання сигналізації (охорони) за адресою: АДРЕСА_1 ;  6000,00 грн. - абонплата за послуги охорони в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 2000,00 грн. - послуги ксерокопіювання документів для звернення до правоохоронних органів та соціальних служб.
Аналізуючи  докази, надані   на підтвердження позовних вимог  про  відшкодування майнової шкоди, колегія суддів  встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2017 року між представником власника ОСОБА_16 та ОСОБА_9 укладено договір оренди житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 строком на 1,5 роки з 20 серпня 2017 року по 20 грудня 2018 року зі сплатою орендної плати в розмірі 5000 грн. (а.с.75-76)
Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої ОСОБА_9 Гірською сільською радою 01.11.2017 року за № 1915-02-28-17 за адресою: АДРЕСА_2 проживають, але не зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_3 - син, ОСОБА_17 - син, ОСОБА_5 - донька.
При цьому, як встановлено вище, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 року, задоволено частково заяву ОСОБА_9 , діючої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що у Дарницькому районі м. Києві, а також перебування вказаних осіб: навчання, роботи, інших місць відвідування й перебувати одночасно з ними в цих місцях на 5 місяців. Взято на профілактичний облік ОСОБА_2 .
Даним рішенням встановлено, що внаслідок принижень, образ і фізичного насилля щодо позивачки з боку відповідача, які відбуваються на очах дітей, вона з дітьми вимушена була покинути свій будинок, оскільки ОСОБА_2 проживає в будинку та не звільняє його.
У силу ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 9 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа може вимагати від кривдника компенсації її витрат на оренду житла, яке вона винаймає (винаймала) з метою запобігання вчиненню стосовно неї домашнього насильства.
З наданої  позивачкою копії договору оренди вбачається, що між нею та представником  господаря ОСОБА_16   20.08. 2017 року було укладено договір оренди  жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 
Згідно умов п.4.1 вказаного договору, орендна  плата встановлюється в розмірі  5000,00 грн. 
На підтвердження  понесених нею витрат по оплаті орендної плати  в сумі 90 000,00 грн.  позивачка  посилається на здійснений  на копії договору оренди  напис про те, що  грошові кошти в розмірі 90 000,00 грн.  за період з  20.08.2017 року по 20.12.2018 року отримано в повному обсязі, будинок  зданий в належному стані 21.12.2018 року, підпис.
Вказаний напис   не можна вважати  належним доказом   понесених позивачкою витрат по  сплаті орендної плати за користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 , так як  з  цього напису не вбачається ким були сплачені вказані кошти  та ким  вони були отримані. Крім того, сплата  коштів  підтверджується  певними  належними засобами доказування ( квитанція, платіжне доручення, поштовий переказ, розписка про отримання коштів  від однієї особи іншою з ідентифікацією вказаних осіб). Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини позивачкою суду не надано.
Щодо майнової шкоди у вигляді витрат на оплату комунальних послуг в орендованому будинку в сумі 12 000 грн., то вказана позовна вимога є недоведеною також з тих підстав, що позивачкою  на підтвердження понесених нею витрат по сплаті комунальних платежів в орендованому будинку надано копію квитанції по оплаті спожитої електроенергії за січень 2018 року на суму 2095,20 грн. в якій вказано платником ОСОБА_18 , копію квитанції по оплаті спожитої  електроенергії за червень 2018 року на суму 1255 грн. в якій не вказано платника, а також копію квитанції за газ за червень 2018 року на суму 550 грн. в якій платником вказано ОСОБА_18 (а.с.21,31,32) Доказів необхідності понесення вказаних витрат, їх понесення саме позивачкою та саме в розмірі, вказаному в позовній заяві матеріали справи не містять.
 Вірним є висновок суду першої інстанції  про відмову у  задоволенні  позовних вимог  ОСОБА_1 про  стягнення з відповідача на її користь  майнової шкоди, завданої внаслідок  сплати нею боргу за використані відповідачем послуги з газопостачання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 8000,00 грн., з огляду на таке.
Згідно квитанції від 18.07.2018 року ОСОБА_9 сплатила на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» 8606,92 грн. боргу за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, вказана сума не є шкодою в розумінні ст.1166 ЦК України, а є коштами, які власник майна, з урахуванням своєї частки, має сплачувати за утримання майна та користування відповідними послугами, тому між сторонами у даному випадку виникають не деліктні, а зобов`язальні правовідносини. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що борг виник саме з вини відповідача. Крім того, з повідомлення ТОВ " Київоблгаз Збут" про припинення  газопостачання та погашення простроченої заборгованості  від 30.06.2018 року вбачається, що  заборгованість  за послуги з газопостачання  в сумі 8606,92 грн. виникла  станом на 30.06.2018 року, але за який  період   виникла вказана заборгованість з вказаного  повідомлення не вбачається.
Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачкою  у зв`язку із заміною замків у вхідних дверях будинку  АДРЕСА_3 в сумі 2000,00 грн., колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції  також правильно відмовив в її задоволенні з огляду на  наступне.
Як вбачається з Акту здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) від 25 червня 2018 року представником замовника за адресою АДРЕСА_1 Наталею НОМЕР_4 сплачено 2000,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_19 за аварійне відкриття замка та заміну серцевини замка.  Також з товарного чеку №82 без зазначення дати та платника вбачається, що придбано замок вартістю 650,00 грн. (а.с.52)
Належних та допустимих доказів того, що станом на 25 червня 2018 року  саме відповідачем  було  умисно пошкоджено замок у вхідних дверях  будинку  АДРЕСА_3 суду не надано, а тому  суд першої інстанції прийшов до  обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог за їх недоведеністю.
Щодо позовних вимог  ОСОБА_1 про відшкодування  відповідачем витрат по оплаті  вартості обладнання сигналізації (охорони), яке встановлено  за її замовленням за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 6000,00 грн. та абонплати за послуги з охорони вказаного будинку в сумі 6000,00 грн. колегія суддів  погоджується  з висновком суду  першої інстанції  про їх необгрунтованість, з огляду на  наступне.
Як вбачається з наданих та досліджених  судом  доказів, 25 червня 2018 року між Приватним підприємством «Холдинг Шериф» та ОСОБА_9 було укладено договір №799618 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони за адресою об`єкта: АДРЕСА_1 . (а.с.44-47)
Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів від 25.06.2018 року ОСОБА_9 сплатила ПП «Холдинг Шериф» 584,00 грн. та 6800,00 грн. за монтаж обладнання. (а.с.42)
Також позивачкою надано копії квитанцій по оплаті послуг охорони, сигналізації на загальну суму 4560,00 грн., з яких: 515,00 грн. сплачено 06.05.2019 року, 530,00 грн. - 13.02.2019 року, 515,00 грн. - 09.04.2019 року, 500,00 грн. - 09.11.2018 року, 1000,00 грн. - 10.01.2019 року, 500,00 грн. - 06.09.2018 року, 500,00 грн. - 05.10.2018 року, 500,00 грн. - 06.08.2018 року. (а.с.35-41,43)
Аналізуючи вказані докази, колегія суддів  вважає, що  вони підтверджують факт встановлення  позивачкою охоронної сигналізації в будинку АДРЕСА_3 , оплати нею вартості обладнання  та послуг  з охорони будинку. Проте,  позивачкою не надано суду  доказів того, що  витрати по встановленню  сигналізації (охорони) в будинку АДРЕСА_3 власником якого вона є, та внесення нею абонплати за послуги з охорони понесені  нею виключно у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Оскільки позивачкою не доведено причинного зв`язку між поведінкою відповідача та  понесеними  нею  витратами  по оплатівартості обладнання сигналізації (охорони) та абонплати за послуги охорони, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про відсутність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.
Також  вірним є висновок суду  першої інстанції  про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги    ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь  матеріальної шкоди у вигляді витрат по оплаті вартості послуг ксерокопіювання  нею документів для звернення до правоохоронних органів та соціальних служб в сумі 2000,00 грн. з наступних підстав .
На підтвердження вказаної вимоги позивачкою надано суду товарний чек №147 від 12.09.2018 року на суму 408,0 грн., товарний чек №215 від 19.11.2018 року на суму 663,00 грн. (в тому числі, окрім ксерокопіювання, також фото на документи 70 грн.), рахунок №34 від 29.11.2018 року на суму 222,00 грн. (з яких ксерокопіювання 114 грн.), товарний чек б/н від 16.11.2018 року на суму 321,00 грн., товарний чек б/н від 01.04.2019 року на суму 258,00 грн.  (а.с.34,53-55)
Разом з тим, у вказаних документах не зазначено прізвище платника послуг на підтвердження, що їх оплату здійснила саме позивачка. А також з наведених  товарних чеків неможливо встановити, копії яких саме документів  були виготовлені, чи мають вони відношення до даної справи, та чи стосувались вони звернень  позивачки  щодо протиправної поведінки відповідача.
Крім того, як зазначалося вище, відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", постраждала особа може вимагати від кривдника компенсації її витрат на лікування, отримання консультацій або на оренду житла, яке вона винаймає (винаймала) з метою запобігання вчиненню стосовно неї домашнього насильства, а також періодичних витрат на її утримання, утримання дітей чи інших членів сім`ї, які перебувають (перебували) на утриманні кривдника, у порядку, передбаченому законодавством.
Отже  Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, за що саме постраждала особа може вимагати від кривдника компенсації, а за витрати на лікування та за витрати на оренду житла, яке вона винаймає (винаймала) з метою запобігання вчиненню стосовно неї домашнього насильства.
Враховуючи викладене, колегія суддів   погоджується  з висновком суду  першої інстанції  про  відмову  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків у вигляді: витрат на сплату боргу за використані відповідачем послуги газопостачання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; вартості змінених замків за адресою: АДРЕСА_1 ; вартості обладнання сигналізації (охорони), яке встановлено за адресою: АДРЕСА_1 та абонплати за послуги охорони; витрат на оплату послуг ксерокопіювання документів, так як вони  не ґрунтуються  приписах ч. 9 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом покладено надмірний тягар та відповідальність за збір доказів на позивачку, що не відповідає завданню цивільного судочинства, не ґрунтуються  на вимогах чинного законодавства, якими саме на позивача покладено обов`язок доведення всіх складових необхідних для задоволення позову про відшкодування шкоди.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди позивачки  зі встановленням обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд. 
Звертаючись в суд з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_9 посилалася на те, що відповідачем завдано їй моральну шкоду, яка виразилася у сильних душевних стражданнях в результаті вчинення відносно неї та дітей психологічного, фізичного та економічного насильства, порушення її прав як власника майна. Моральну шкоду оцінила в 70 000,00 грн. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насиллям, суд першої інстанції посилався на  те, що позивачем не доведено належними доказами заподіяння їй моральної шкоди діями відповідача
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.
Як зазначалося вище, особі, яка має право на відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, та не пов`язана з їх розміром. Порядок відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. (ст. 30 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству")
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги   ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 року, задоволено частково заяву ОСОБА_9 , діючої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2018 року продовжено дію обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .
Застосовуючи обмежувальний припис та продовжуючи його дію, судами фактично встановлено вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_15 .
З огляду на вказане, позивачка, як особа, яка зазнала домашнього насильства, має право на відшкодування моральної шкоди, що узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та статтями 23,1167 ЦК України, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції про недоведеність  вимог  ОСОБА_1   щодо заподіяння  їй  моральної шкоди відповідачем.
Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди,  колегією суддів враховується характер, обсяг та глибина страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачка зазнала внаслідок домашнього насильства, вимушені життєві зміни,  вимоги розумності та справедливості та вважає обгрунтованим стягнення з відповідача на користь позивачки 7000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насильством.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивачки ОСОБА_6 адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича підлягає частковому задоволенню, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року підлягає скасуванню  в частині відмови  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення  вказаних позовних вимог та стягнення з  ОСОБА_2   на користь   ОСОБА_6 5000,00 грн.  на відшкодування  моральної шкоди . В іншій частині рішення суду  першої інстанції залишити без змін.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом, що містив  2 вимоги майнового характеру, сплаті підлягав судовий збір в загальному розмірі 2220,00 грн.
Позивачкою сплачено 2288,40 грн. судового збору за подачу позову та 3330 грн. за подачу апеляційної скарги.
Позовні вимоги та апеляційна скарга  ОСОБА_6  задоволені частково на загальну суму 5000,00 грн.,  що становить  2,3 % від суми заявлених вимог. З урахуванням  розміру задоволених вимог  відшкодуванню відповідачем на користь позивачки підлягають судові витрати, що складаються з судового збору в загальному розмірі 127,65 грн., з яких 51,06 грн. судовий  збір за подачу позову та 76,59 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.
Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу понесені нею в суді першої та апеляційної інстанціях.
Частиною 1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складають з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2019 року між Адвокатським бюро «Арсена Маринушкіна» та ОСОБА_20 було укладено договір №34/2019 про надання правничої (правової) допомоги.
13 червня 2019 року між сторонами було укладено додатковий договір до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) №34/2019 від 13 червня 2019 року яким узгоджено розмір витрат на професійну правничу допомогу та порядок оплати, а саме погоджено фіксований гонорар у формі передоплати в сумі 33000,00 грн. Також наведено детальний опис: усна консультація 2 години загальною вартістю 2000,00 грн.; аналіз документів, пошук інформації в ЄДРСР 4 години загальною вартістю 5000,00 грн.; складання позову 4 години вартістю 10000 грн.; збір доказів, запити 3 години вартістю 8000,00 грн.; супроводження справи в суді 2 години вартістю 8000,00 грн.
Згідно квитанції №34/2019 до прибуткового касового ордеру від 13 червня 2019 року ОСОБА_14 сплатила 33000 грн. на користь Адвокатського бюро «Арсена Маринушкіна» на виконання договору №34/2019 про надання правничої (правової) допомоги від 13 червня 2019 року.
З огляду на те, що позовні вимоги та апеляційна скарга  задоволені частково на загальну суму 5000 грн.,  що становить  2,3 % від суми заявлених вимог, тому з урахуванням  розміру задоволених вимог  відшкодуванню відповідачем на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 759,00 грн. 
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_6 слід стягнути 886,65 грн. судових витрат, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 127,65 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 759,00 грн.
Керуючись ст. 21,26,30  Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 137,141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                        п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_6 адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року скасувати в частині відмови  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та ухвалити  в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_6   про  відшкодування моральної шкоди задовольнити  частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 )  5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насильством.
В іншій частині  рішення суду  залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) 127,65 грн. сплаченого судового збору та 759,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
         
Повний текст  постанови  складено  05 червня 2020 року.

          Головуючий:                                          Судді: