ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № П/320/443/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          Панченко Н.Д.

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Коротких А.Ю., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій і відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати відмову УСЗН призначити житлову субсидію за наявності боргу в оплаті житлово-комунальних послуг незаконною;
- зобов`язати відповідача призначити субсидію;
- визнати методику УСЗН нарахування (обчислення) розміру обов`язкового відсотка платежу з залученням розміру пенсій (доходу осіб) протиправною;
- зобов`язати виконати розрахунок розміру обов`язкового платежу відповідно до прожиткового мінімуму та 15% його частини, що формує кількість таких частин у їх сукупності; 
- визнати відмову УСЗН щодо права на подвійний розмір нормативної опалювальної площі в алгоритмі 42 м.кв. на кожну особу та 21 м.кв. на сім`ю;
- зобов`язати УСЗН визнати подвійну норму на послугу опалення (теплопостачання);
- визнати відмову УСЗН не визнавати рішення Верховного Суду від 27.11.2018 повернути норми споживання природного газу до норм, визначених постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 протиправною;
- зобов`язати УСЗН застосовувати норми споживання природного газу в розрахунках пільг та субсидій відповідно до рішення суду;
- визнати відмову УСЗН надати абонементній платі (дротового телефонного зв`язку) ознаки за тарифами переговорного процесу, ознаки міжміського телефонного зв`язку. Підмінювати поняття "абонентна" та "абонементна" плата - це не законно;
- зобов`язати УСЗН визнати "абонементну плату" (стаціонарний телефонний апарат), як плату за тарифами (грн./хвилина), що відмінна від "абонентної плати" - фіксованої плати;
- визнати незаконною методикою розподіляти об`єм водоспоживання серед мешканців квартири, яка має (обладнана) ліч.води, що обслуговують квартиру на засадах якоїсь пропозиції;
- зобов`язати відмовитись від такого пропорційного розподілу;
- визнати протиправними діями УСЗН щодо відмови в призначенні субсидії тим мешканцям домогосподарства, які не працевлаштовані (не працюють);   
- визнати дії УСЗН протиправними щодо відмови в призначенні субсидії особам, які фактично проживають без реєстрації до житла;
- визнати відмову УСЗН в нормі права на додатковий розмір житлової площі 15 м.кв. в оплаті послуги квартплати відповідно до норм Міжнародної Угоди протиправною;
- зобов`язати УСЗН визнати правову норму Міжнародної Угоди Закону № 144/96-ВР 26.04.1996 та зазначити додаткову пільгу житлової площі 15 м.кв. до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позовну заяву повернуто у зв`язку із неусуненням її недоліків.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позову були відсутні.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах встановлює КАС.
Згідно частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За змістом частин першої, другої статті 160 КАС у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Вимоги до змісту позовної заяви визначені у частині п`ятій статті 160 КАС, пунктами 2, 4, 5, 9 передбачено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Згідно частин першої, четвертої статті 161 КАС до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Наслідки невідповідності позовної заяви наведеним вимогам визначені статтею 169 КАС, частиною першою якої передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно частин другої, третьої, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи позовну заяву без руху та повертаючи її в подальшому, суд першої інстанції вказував , що:
- вимога "визнати відмову УСЗН призначити житлову субсидію за наявності боргу в оплаті житлово-комунальних послуг незаконною" не є конкретизованою з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив незаконні, на думку позивача, дії щодо відмови призначити житлову субсидію;
- вимога "зобов`язати відповідача призначити субсидію" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати призначити субсидію, а також із вказаної позовної вимоги не зрозуміло, кому слід призначити таку субсидію;
- вимога "визнати методику УСЗН нарахування (обчислення) розміру обов`язкового відсотка платежу з залученням розміру пенсій (доходу осіб) протиправною" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування нормативно-правового акта та його реквізитів і органу прийняття, яким врегульована методика нарахування (обчислення) розміру обов`язкового відсотка платежу з залученням розміру пенсій (доходу осіб), з якою незгодний позивач;
- вимога "зобов`язати виконати розрахунок розміру обов`язкового платежу відповідно до прожиткового мінімуму та 15% його частини, що формує кількість таких частин у їх сукупності" не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати вчинити такі дії;
- заявляючи вимогу "визнати відмову УСЗН щодо права на подвійний розмір нормативної опалювальної площі в алгоритмі 42 м.кв. на кожну особу та 21 м.кв. на сім`ю"  позивач не визначив що конкретно необхідно вчинити суду, тобто не визначив безпосереднього способу захисту;
- вимога "визнати відмову УСЗН не визнавати рішення Верховного Суду від 27.11.2018 повернути норми споживання природного газу до норм, визначених постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 протиправною" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив незаконні, на думку позивача, дії щодо не визнання рішення Верховного Суду від 27.11.2018 повернути норми споживання природного газу до норм, визначених постановою КМУ № 619 від 08.06.1996;
- вимога "зобов`язати УСЗН застосовувати норми споживання природного газу в розрахунках пільг та субсидій відповідно до рішення суду" не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати застосовувати норми споживання природного газу в розрахунках пільг та субсидій відповідно до рішення суду, а також суду не зрозуміло, на підставі якого рішення суду (дата ухвалення, номер справи та найменування суду) слід зобов`язати УСЗН застосовувати норми споживання природного газу в розрахунках пільг та субсидій, та які конкретно норми споживання природного газу має на увазі позивач;
- вимога "визнати відмову УСЗН надати абонементній платі (дротового телефонного зв`язку) ознаки за тарифами переговорного процесу, ознаки міжміського телефонного зв`язку" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив незаконні, на думку позивача, дії щодо відмови надати абонементній платі (дротового телефонного зв`язку) ознаки за тарифами переговорного процесу, ознаки міжміського телефонного зв`язку;
- вимога "зобов`язати УСЗН визнати «абонементну плату» (стаціонарний телефонний апарат), як плату за тарифами (грн./хвилина), що відмінна від «абонентної плати» - фіксованої плати" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати визнати «абонементну плату» (стаціонарний телефонний апарат), як плату за тарифами (грн./хвилина), що відмінна від «абонентної плати» - фіксованої плати;
- вимога "визнати протиправними діями УСЗН щодо відмови в призначенні субсидії тим мешканцям домогосподарства, які не працевлаштовані (не працюють)" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив протиправні, на думку позивача, дії щодо відмови в призначенні субсидії тим мешканцям домогосподарства, які не працевлаштовані (не працюють). Крім того, не конкретизовано, яким саме мешканцям та якого конкретно домогосподарства, які не працевлаштовані (не працюють) відмовлено в призначенні субсидії. У разі конкретизації в цій частині позовних вимог щодо відмови в призначенні субсидії усім мешканцям домогосподарства, які не працевлаштовані (не працюють), надати докази уповноваження позивача в інтересах тих мешканців, які не працевлаштовані (не працюють) звертатися до суду з такими вимогами;
- вимога "про визнання дій УСЗН протиправними щодо відмови в призначенні субсидії особам, які фактично проживають без реєстрації до житла" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив протиправні, на думку позивача, дії щодо відмови в призначенні субсидії особам, які фактично проживають без реєстрації до житла. Крім того, не конкретизовано, яким саме особам, які фактично проживають без реєстрації до житла було відмовлено в призначенні субсидії і чому вони самостійно не можуть звернутися за захистом до суду. У разі конкретизації в цій частині позовних вимог щодо відмови в призначенні субсидії особам, які фактично проживають без реєстрації до житла, надати докази уповноваження позивача в інтересах тих осіб звертатися до суду з такими вимогами;
- вимога "визнати відмову УСЗН в нормі права на додатковий розмір житлової площі 15 м.кв. в оплаті послуги квартплати відповідно до норм Міжнародної Угоди протиправною" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, який вчинив протиправні, на думку позивача, дії щодо відмови визнати в нормі права на додатковий розмір житлової площі 15 м.кв. в оплаті послуги квартплати відповідно до норм Міжнародної Угоди. Не конкретизовано в частині вищевказаної позовної вимоги й відповідно до норм якої саме Міжнародної Угоди відмовлено позивачеві у праві на розмір житлової площі 15 м.кв. в оплаті послуги квартплати, та яку конкретно норму права на думку позивача було порушено протиправними діями УСЗН;
- вимога "зобов`язати УСЗН визнати правову норму Міжнародної Угоди Закону № 144/96-ВР 26.04.1996 та зазначити додаткову пільгу житлової площі 15 м.кв. до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати визнати правову норму Міжнародної Угоди Закону № 144/96-ВР 26.04.1996 та зазначити додаткову пільгу житлової площі 15 м.кв. до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги;
- вимога "визнати незаконною методикою розподіляти об`єм водоспоживання серед мешканців квартири, яка має (обладнана) ліч.води, що обслуговують квартиру на засадах якоїсь пропозиції" не є конкретною з огляду на те, що не містить повного найменування нормативно-правового акта та його реквізитів і органу прийняття, яким врегульована методика нарахування (обчислення) розміру обов`язкового відсотка платежу з залученням розміру пенсій (доходу осіб), з якою незгодний позивач;
- вимога "зобов`язати відмовитись від такого пропорційного розподілу" не є конкретною з огляду на те, що не містить ні найменування суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати, ні конкретної дії, а саме, якого конкретно пропорційного розподілу тощо, і чого конкретно такий пропорційний розподіл стосується.
Колегія суддів наголошує, що вибір способу захисту та формулювання позовних вимог є виключним правом позивача, у яке суд не вправі втручатися надаючи вказівки щодо змісту їх викладення. У разі, якщо за результатами вирішення спору суд вважатиме, що обраний позивачем спосіб захисту не є належним чи ефективним, то суд вправі самостійно визначити у своєму рішенні інший спосіб захисту.
У ході розгляду справи, суд має повноваження на визначення належного кола учасників справи - залучення, заміни позивача, відповідача та третіх осіб. Проте, судом першої інстанції фактично покладено виконання цього обов`язку на позивача, шляхом надання вказівки щодо визначення інших позивачів та третіх осіб із обов`язковим підтвердженням повноважень позивача на представництво їх інтересів. Така вказівка суду не відповідає жодним нормам процесуального закону та є протиправною.
До того ж, звертаючись до суду із позовом, позивач визначив конкретну особу - відповідача, до якого звернені всі його вимоги - Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, та просив захистити саме свої права, а не права будь-яких інших осіб.
Також суд першої інстанції посилався на те, що:
- вимога "визнати відмову УСЗН не визнавати рішення Верховного Суду від 27.11.2018 повернути норми споживання природного газу до норм, визначених постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 протиправною" не підтверджена належними і допустимими доказами, а саме документально не доведено, що УСЗН не визнає рішення Верховного Суду від 27.11.2018, а також суду не зрозуміло, яке конкретно рішення Верховного Суду (номер справи, провадження тощо) не визнає УСЗН. Крім того, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує вказану позовну вимогу, суду не представлено належним чином завіреної копії рішення Верховного Суду від 27.11.2018, на яке посилається позивач, і яке не визнає, на його думку, УСЗН;
- щодо вимоги "визнати відмову УСЗН надати абонементній платі (дротового телефонного зв`язку) ознаки за тарифами переговорного процесу, ознаки міжміського телефонного зв`язку" суд вказав, що підмінювати поняття «абонентна» та «абонементна» плата - це не законно, а також зазначив, що на обґрунтування вищевказаної позовної вимоги позивачем не надано жодного доказу, зокрема, що УСЗН підмінювала поняття «абонентна» та «абонементна» плата та відповідач у даній справі наділений такими повноваженнями
- щодо вимоги "зобов`язати УСЗН визнати «абонементну плату» (стаціонарний телефонний апарат), як плату за тарифами (грн./хвилина), що відмінна від «абонентної плати» - фіксованої плати" позивачем не надано жодного доказу, зокрема, що УСЗН не визнає «абонементну плату» (стаціонарний телефонний апарат), як плату за тарифами (грн./хвилина), що відмінна від «абонентної плати» - фіксованої плати;
- щодо вимоги "зобов`язати УСЗН визнати правову норму Міжнародної Угоди Закону № 144/96-ВР 26.04.1996 та зазначити додаткову пільгу житлової площі 15 м.кв. до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги" не підтверджено належними і допустимими доказами також, що суб`єкт владних повноважень, який на думку позивача порушив його права та законні інтереси, не визнає правову норму Міжнародної Угоди Закону № 144/96-ВР 26.04.1996, доказів того, що відповідач у даній справі наділений такою компетенцією.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції фактично вказав про необґрунтованість, недоведеність позовних вимог, не розглянувши їх у встановленому порядку по суті, чим грубо порушив право позивача на справедливий суд та доступ до правосуддя.
Отже, обставини, на які суд першої інстанції послався як на недоліки позовної заяви, не є недоліками позову у розумінні статей 160, 161 КАС, а є обставинами, які підлягають встановленню судом при розгляді справи по суті, а не доведенню позивачем на стадії вирішення питання прийняття позову до розгляду.
Також в ухвалі про залишення позову без руху суд, без конкретизації норм вказав про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону у зв`язку із тим, що вона не містить ініціалів та прізвища особи, яка її підписала.
Проте, норми КАС не містять жодних вимог щодо зазначення ініціалів та прізвища особи у реквізитах підпису адміністративного позову.
Отже, судом першої інстанції не було вказано жодного реального недоліку позову відповідно до статей 160, 161 КАС, у зв`язку із чим, підстави вважати, що позов мав такі недоліки відсутні.
З огляду на це, колегія суддів вказує, що підстави для повернення позовної заяви з підстав неусунення її недоліків, вказаних в ухвалі про залишення позову без руху, були відсутні.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про повернення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких

Суддя          І.В. Федотов