Справа № 463/1013/19                        Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 22-ц/811/368/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2020 року м.Львів

Справа № 465/1013/19
Провадження № 22ц/811/368/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» 
на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 10 грудня 2019 року, у складі судді  Леньо С.І.,
у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу,-

встановив:
       
13 лютого 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором фінансового лізингу № LV00A+28397943 від 28 січня 2014 року в розмірі 13 447,30 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 січня 2014 року відповідач подав заяву про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, чим висловив своє бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку і відповідно, така заява Умови, а також Тарифи банку складають договір фінансового лізингу, укладеного між сторонами шляхом приєднання відповідача до умов такого договору. Вказує, що на виконання умов договору банк надав відповідачу у платне користування автомобіль марки «Богдан», модель 211040, 2013 року випуску, тип НОМЕР_1 : седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . Відповідач зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Зазначає, що всупереч умовам договору відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання після повернення предмета лізингу 24 вересня 2014 року. Стверджує, що станом на 24 січня 2019 року заборгованість за договором фінансового лізингу становить 13 447,30 грн., з яких: 3 989,88 грн. – заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмета лізингу; 8 131,36 грн. – пеня, 1 326,06 грн. – заборгованість за страховою виплатою. Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 рокув позові відмовлено.
Рішення суду оскаржуєАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати на ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним. 
Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу № LV00A+28397943 від 28 січня 2014 року, відповідач, діючи на підставі особистого волевиявлення та керуючись ст. 634 ЦК України, дав свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на умовах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті банку. 

Ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послу та Тарифами складає договір фінансового лізингу.

З моменту підписання лізингоодержувачем даної Заяви та прийняття її лізингодавцем сторони набувають прав та обов`язків, визначених договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання).
У лізинг передано автомобіль марки «Богдан», модель 211040, 2013 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 77 900 грн.
Строк дії лізингу – 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів).
Щомісячні платежі згідно Графіку включають в себе платіж по відшкодуванню частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно додатку 2; винагороду за користування предметом лізингу в розмірі згідно додатку 2, якщо інше не зазначено в Умовах та Правилах надання банківських послуг; винагороду за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу в розмірі згідно додатку 2, якщо інше не зазначено в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Період сплати з 24 по 28 число кожного місяця.
Також, пп.1.1.6 п. 1.1 статті 1 також передбачено ряд інших платежів, серед яких щорічний платіж по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням за цим договором згідно додатку 2.
Після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 18 300 грн.
Щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 2 024,58 грн. та відшкодовує лізингодавцю витрати, пов`язані з виконанням договору та які виникли у лізингодавця протягом місяця, якому передує поточний місяць.
Відповідно до акту повернення предмета лізингу від 24 вересня 2014 року, автомобіль повернуто банку.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 24 січня 2019 року заборгованість за договором фінансового лізингу становить 13 447,30 грн., з яких: 3 989,88 грн. – заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмета лізингу; 8 131,36 грн. – пеня, 1 326,06 грн. – заборгованість за страховою виплатою.
Згідно із ч. 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
У ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про нікчемність договору фінансового лізингу, оскільки такий нотаріально не посвідчений, внаслідок чого він не породжує для його сторін прав та обов`язків, що відповідно, виключає можливість стягнення заборгованості в примусовому порядку.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 цього Кодексу у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.
Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини – якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані – якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.
Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору фінансового лізингу від 28 січня 2014 року мають певні особливості, а саме: з моменту виникнення між сторонами спірних правовідносин ОСОБА_1 користувався предметом лізингу (транспортний засіб марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), який належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
У разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору. Лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався. 
Оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Встановлено, що відповідач з часу укладення договору лізингу до часу повернення автомобіля, який належить позивачу, користувався таким.
Відтак, відповідно до приписів глав 82 і 83 ЦК України він повинен повернути лізингодавцю його (позивача) витрати, пов`язані із цим майном (винагороду за проведення моніторингу предмету лізингу і страхову винагороду).
Велика Палата Верховного Суду дійшла правових висновків про застосування частини першої статті 1212 ЦК України до правовідносин щодо фактичного використання майна без достатньої підстави у постанові від 23 травня 2018 року (справа № 14-77цс18) і підстави для відступу від таких висновків відсутні.
При застосуванні наслідків нікчемності договору фінансового лізингу, суд повинен повернути сторони договору в попереднє становище з урахуванням наведених вище роз`яснень.
У разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору. Лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався, а також винагороду за проведення моніторингу предмета лізингу і страхову винагороду.
Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про підставність позову в частині стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № LV00A+28397943 від 28 січня 2014 року в розмірі 5 315, 94 грн. (3 989, 88 грн.-заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 1 326,02 грн.-заборгованість за страховою винагородою. 
Позивач не обґрунтував підставності позовної вимоги щодо стягнення пені, не навів розрахунку такої. Тому в цій частині в позові належить відмовити.
Колегія суддів, з урахуванням встановленого, вважає, що апеляційну скаргу банку належить задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка складається з наступного: 3 989, 88 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 1 326, 06 - заборгованість за страховою винагородою.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1 896,99 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, Код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_5 , МФО №305299) 5 315, 94 (п`ять тисяч триста п`ятнадцять грн. 94 коп.) заборгованості за договором фінансового лізингу № LV00A+28397943 від 28 січня 2014 року та 1 896,99 грн.(тисячу вісімсот дев`яносто шість грн. 99 коп.) судового збору.
В решті позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2020 року.

Головуючий 

Судді