Справа № 161/13180/18 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/577/20  Категорія: 48 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 травня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я., 
суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2020 року, 

                                               В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що 06 вересня 2016 року з вини  відповідачки ОСОБА_4 , яка керувала автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «ВМW 320і», державний номерний знак НОМЕР_2 викинуло за межі проїжджої частини, де він скоїв наїзд на гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Автомобіліст - 1», який належить позивачу ОСОБА_1 . Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідачки завдану йому внаслідок пошкодження його гаража майнову шкоду в розмірі 3 346 грн та 5 024 грн витрат на проведення судової експертизи.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Постановлено стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 3 346 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 5 024 грн, а всього на загальну суму 8 370 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі в розмірі 840 грн 80 коп.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідачки ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,  у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Справа розглядалася апеляційним судом в порядку спрощеного  (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Апеляційну скаргу представника відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачу з вини відповідачки ОСОБА_2 була заподіяна шкода внаслідок пошкодження його гаража.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Судом встановлено, що 06 вересня 2016 року з вини відповідачки ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «ВМW 320і», державний номерний знак НОМЕР_2 викинуло за межі проїжджої частини, де він скоїв наїзд на гараж № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Автомобіліст - 1», який належить позивачу ОСОБА_1 .
Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а. с. 2).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що саме з вини відповідачки ОСОБА_2 була заподіяна майнову шкода позивачу в даній справі ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою № 19 від 04.06.2018 року голови правління кооперативу «Автомобіліст - 1» гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Автомобіліст - 1», що знаходиться по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (а. с. 7).
Відповідно до технічного висновку КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради про стан будівельних конструкцій гаража АДРЕСА_2 під час обстеження будівельних конструкцій гаража АДРЕСА_3   фахівцями КП «Волиньпроект» виявлено ряд руйнувань будівельної конструкції, на утворення яких негативно вплинув зовнішній фактор – удар в стіну тильного фасаду транспортним засобом (зі слів замовника) (а.с.3-5).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення розміру завданої матеріальної шкоди (а. с. 90). 
Висновком експерта Волинського відділення Науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.01.2020 року встановлено, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 в результаті пошкодження його гаража № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Автомобіліст – 1» у місті Луцьку станом на час виконання експертизи становить 3 346 грн (а. с. 100-101).
Вартість оплати за проведення судової експертизи по даній справі становить 5 024 грн та проведено за рахунок позивача по справі  (а.с.94).  Відповідно до квитанції № ПН 765 від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_5 було сплачено грошові кошти в розмірі 5 024 грн на рахунок отримувача – Львівський НДІ судових експертиз за проведення експертизи (а. с. 115).
У своїй позовній заяві позивач просив відшкодувати йому майнову шкоду в розмірі 3 346 грн за пошкодження приміщення гаража та витрати на проведення експертизи в розмірі 5 024 грн.
Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина 2 статті 1187 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В своїй постанові № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що позивач суду не довів своє право власності на гараж, з огляду на наступне.
Згідно з довідкою № 19 голови гаражного кооперативу «Автомобіліст – 1» від 04.06.2018 року  позивач в даній справі – ОСОБА_1 є членом кооперативу «Автомобіліст -1» (а. с. 7).
Відповідно до статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.
Отже, позивач ОСОБА_1 має усі правомочності власника гаража АДРЕСА_3 у  гаражному кооперативі «Автомобіліст - 1», а відсутність державної реєстрації на вказане майно не звільняє відповідачку від відшкодування завданої нею шкоди.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.  368,  374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
      
Судді