УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2349/15-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О. 
Категорія 26 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження м. Житомирі цивільну справу № 285/2349/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа – Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія « Кредо», про розірвання кредитного договору, договору іпотеки та звільнення іпотечного майна з-під застави, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» на додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О.,- 

ВСТАНОВИВ:

       Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, договору іпотеки, а також звільнення іпотечного майна з-під застави.
       Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року.
       Постановою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року залишено без змін. 
       26 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь понесені ним судові витрати, пов`язані з оплатою судово-економічної експертизи, в сумі 6652 грн. 80 коп.
       На підтвердження заяви вказує, що за його клопотанням у справі призначено судово-економічну експертизу, висновки якої було взято до уваги судом при вирішенні питання щодо обгрунтованості позовних вимог АТ КБ « ПриватБанк». Оскільки у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, є підстави для відшкодування АТ КБ « ПриватБанк» понесених ним судових витрат.
       Додатковим рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ « ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6652 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі АТ КБ « ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 . 
Зокрема, зазначає, що хоча й у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено, проте така заборгованість існує, адже вказаною експертизою не спростований наявний в матеріалах справи розрахунок.
Також звертає увагу суду на ту обставину, що додаткове рішення ухвалене після закінчення строку виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28 березня 2017 року.
Відповідно до по положень ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що, заперечуючи проти позовних вимог АТ КБ « ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про призначення у справі судово-економічної експертизи.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 5 серпня 2015 року клопотання задоволено. Призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №278/16-45 від 30 вересня 2016 року встановлено, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ « ПриватБанк» не відповідає умовам укладеного між ними кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором від 20 серпня 2007 року №ZRW1GК00004020.
Експерт також зазначив про неможливість визначення розміру фактичної заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 20 травня 2015 року, оскільки АТ КБ « ПриватБанк» не надано документів, які були витребувані за його клопотанням.
Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції послався на вказаний висновок судово-економічної експертизи.
Матеріали справи також свідчать, що за проведення вказаної судово-економічної експертизи ОСОБА_1 сплачено 6652 грн. 80 коп., що підтверджується актом від 30 вересня 2016 року ( т.4, а.с.51).
Частиною 1 статті 270 ЦПК України, зокрема, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.2 даної норми заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
За правилами ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, сплачені ОСОБА_1 кошти за проведення судово-економічної експертизи у розмірі 6652 грн. 80 коп. є судовими витратами. 
Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, понесені ОСОБА_1 судові витрати покладаються на АТ КБ « ПриватБанк».
При вирішенні спору суд першої інстанції не вирішував питання щодо розподілу судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ч.2 ст.270 ЦПК України, є безпідставним, оскільки рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року набрало законної сили 10 липня 2017 року, а заяву про ухвалення додаткового рішення подано 26 лютого 2020 року.
Таким чином, підстави для зміни чи скасування додаткового рішення суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367, 368,369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 березня 2020 року,- без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: