ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001806 пров. № А/857/1722/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                               Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                   Сеника Р.П., Шевчук С.М. 
з участю секретаря судового засідання                                    Смолинця А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, ухвалене суддею Кузан Р.І. у м. Львові о 16 год. 31 хв. у справі № 1.380.2019.001806 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним в скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
                                                          В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.03.2019 року № 287 про притягнення патрульного поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із поліції, на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»;
- визнати протиправними та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 238 о/с від 03.04.2019 року, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закон України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 з 03.04.2019 року на службі на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.04.2019 року по дату поновлення на службі за вирахуванням обов`язкових податків і зборів.
У обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає те, що на підставі наказу № 5679 від 31.12.2018 року відповідач провів службове розслідування, з метою встановлення причин та обставин, які стали підставою для внесення 30.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Лещишином О.І. кримінального правопорушення. 
За наслідками службового розслідування склав висновок, який 28 лютого 2019 року затвердив начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
У висновку службового розслідування зазначено, що капрал поліції ОСОБА_1 проявила себе як непрофесійний поліцейський, дозволила дружнім почуттям вплинути на службову поведінку, вступила у неділові стосунки з особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, що, в подальшому, призвело до уникнення цією особою відповідальності та втечі з місця дорожньо-транспортної пригоди.
За результатами службового розслідування Департамент патрульної поліції Національної поліції України прийняв наказ № 287 від 14.03.2019 року «Про застосування до працівників Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень», на підставі якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. На реалізацію вказаного наказу 03.04.2019 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України виніс наказ № 238 о/с, на підставі якого позивачку звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 03.04.2019 року.
Позивачка вважає, що наказ про звільнення з органів поліції є протиправними, оскільки дисциплінарне стягнення є надто суворим і не відповідає обставинам події, з огляду на наступні обставини.
Позивачка зазначає, що жодним чином не мала на меті приховати факт вчинення поліцейським дорожньо-транспортної пригоди і не здійснювала жодного впливу на своїх колег з метою перешкоджання виконанню ними обов`язків поліцейського.
Позивачка вважає, що покарання у вигляді звільнення з органів поліції є надто суворим по відношенню до неї, зважаючи на те, що на посаді поліцейського в Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України перебувала лише 9 місяців, тобто є молодим поліцейським з невеликим стажем роботи. 
Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на працю, а тому, на думку позивачки, належним способом захисту порушеного права є скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.03.2019 року № 287, в частині притягнення патрульного поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із поліції на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 238 о/с від 03.04.2019 року, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закон України «Про Національну поліцію».
Поновлено ОСОБА_1 з 04.04.2019 року на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 67 100 (шістдесят сім тисяч сто) грн. 52 коп.  
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 8084 (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят) грн. 44 коп. допущено до негайного виконання.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи та не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 володіючи інформацією про наявні пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «BMW» модель «320», необґрунтований намір водія цього транспортного засобу уникнути переслідування працівниками поліції, отримавши від невідомих громадян повідомлення про скоєння дорожньо-транспортної пригоди неподалік, зважаючи на професійні якості, якими має володіти працівник поліції, повинна була надати оцінку обстановці, яка склалася та вжити заходів з тією метою, щоб особа, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду не покинула місце події до моменту з`ясування підстав щодо причетності цієї особи до дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач вважає, що провів службове розслідування з належною ретельністю та встановив порушення позивачкою своїх службових обов`язків та присяги поліцейського.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 506 о/с від 28.11.2017 року прийнята на службу до Національної поліції з 29.11.2017 року. 
На підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 5679 від 30.12.2018 року призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію з метою повного усебічного та об`єктивного встановлення причин та обставин, які стали підставою для внесення 30.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018140000000677 відомостей про скоєння інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Лещишином О.І. кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.
На підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 141 від 29.01.2019 року термін службового розслідування продовжено на один місяць. 
27.02.2019 року членами дисциплінарної комісії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування, який 28.02.2019 року затверджений начальником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
У висновку службового розслідування рекомендовано застосувати до капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 287 від 14.03.2019 року «Про застосування до працівників управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18, п. 1, 2, 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п. 1-4, 6, 9, 11, 13, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Присяги працівника поліції, абз. 1, 2, 8 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених  наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, п.п. 6, 7 п. 2.1, п.п. 2, 7 п. 2.2 розділу ІІ, п.п. 1, 10, 11 п.3.1, розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції від 05.01.2016 року № 4/1, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, безвідповідальному ставленні до виконання своїх функціональних обов`язків, підтриманні неділових стосунків з лейтенантом поліції ОСОБА_3 , відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, до поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На реалізацію вказаного наказу, 03.04.2019 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України прийняв наказ № 238 о/с, на підставі якого відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнив зі служби в поліції поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції ОСОБА_1 , з 03.04.2019 року, з виплатою грошової компенсації за 7 діб невикористаної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення, відносно позивачки, у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між наслідками такого рішення для прав та свобод позивачки і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення. Застосувавши до інших поліцейських, які причетні до досліджуваних подій, дисциплінарні стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, рішення про накладення на позивачку найсуворішого дисциплінарного стягнення, відповідач прийняв необґрунтовано, тобто не врахував всіх обставин, що мають значення при його прийнятті, в тому числі відсутність доказів вчинення позивачкою дій, що перешкоджали виконанню іншими поліцейськими службових обов`язків, а також наявність у неї пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з частиною 2 статті 1 вказаного Статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України. Підпункти 9, 11 та 13 частини 3 статті 1 Статуту зобов`язують поліцейських підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком відповідно до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. 
Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарний проступок полягає у конкретних діях чи бездіяльності, які вчинені поліцейським протиправно та умисно, в тому числі невиконання поліцейським конкретних службових обов`язків, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також вчинення дій, які підривають авторитет поліції.
Водночас, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.
Відповідно до частини 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з частиною 6 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед  законом  незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року  затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок № 893).
Відповідно до розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Пунктом 4 розділу 5 Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування має на меті встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Отже, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки поліцейського і його ставлення до вчиненого.
В ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія встановила наступні обставини.
30.12.2018 року о 06 год. 50 хв. за адресою: м. Львів, вул. Івана Франка, 68, лейтенант поліції ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «BMW» модель «320», номерний знак НОМЕР_1 (Литовська Республіка), не впорався з керуванням і скоїв наїзд на пішохода та зник з місця пригоди.
За вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2018 року за № 12018140000000677 внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 286 КК України.
На місце дорожньо-транспортної пригоди прибули працівники екіпажу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Омега-0301» та пішого наряду «Омега-0306», які зупинили автомобіль марки «BMW» модель «320», номерний знак НОМЕР_1 (Литовська Республіка).
Після зупинки автомобіля марки «BMW» модель «320», капрал поліції ОСОБА_1 почала вести розмову з водієм автомобіля, що свідчило про те, що останні є знайомими, інші поліцейські самоусунулись від виконання покладених на них службових обов`язків.
При цьому, працівники екіпажів «Омега-0301» та «Омега-0306», володіючи інформацією про наявні пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «BMW» модель «320», необґрунтований намір водія уникнути переслідування працівниками поліції, отримавши від невідомих громадян повідомлення про скоєння дорожньо-транспортної пригоди неподалік, зважаючи на професійні якості, якими має володіти працівник поліції, повинні були надати оцінку обстановці, яка склалася та вжити необхідні заходи з тією метою, щоб особа, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду не покинула місце події до моменту з`ясування обставин причетності цієї особи до дорожньо-транспортної пригоди.
В свою чергу, капрал поліції ОСОБА_1 проявила себе як непрофесійний поліцейський, дозволила дружнім почуттям вплинути на службову поведінку, вступила у неділові стосунки з особа, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, що, в подальшому, призвело до уникнення останнім відповідальності та втечі з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Дисциплінарна комісія в ході службового розслідування встановила порушення позивачкою:
- п.1 та 2 ч.1 ст. 18, п.1, 2, 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»;
- п. 1-4, 6, 9, 11, 13, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту;
- Присяги працівника поліції;
- абз. 1, 2, 8 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених  наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179;
- п.п. 6, 7 п. 2.1, п.п. 2, 7 п. 2.2 розділу ІІ, п.п. 1, 10, 11 п.3.1, розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції від 05.01.2016 року № 4/1,
- п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, а також безвідповідальному ставленні до виконання своїх функціональних обов`язків, підтриманні неділових стосунків з лейтенантом поліції ОСОБА_3 .
Відповідно до  пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
Згідно з пунктами 1, 2, 3, 8, 11 частини 1 статті 23  Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; 11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з пунктами 1-4, 6, 9, 11, 13, частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
Частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Адміністративний суд у силу вимог частини 3 статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. 
Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули дисциплінарного проступку, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини події, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:
- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;
- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;
- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;
- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
У висновку службового розслідування, який між іншим стосується і інших осіб, зазначено, що працівники поліції повинні були критично ставитися до відносин капрала поліції ОСОБА_1 з особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, а також того факту, що ця особа є діючим працівником поліції, припинити виявлене правопорушення та вжити до водія відповідних заходів адміністративного впливу.
При цьому, працівники екіпажів «Омега-0301» та «Омега-0306», володіючи інформацією про наявні пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «BMW» модель «320», необґрунтований намір водія уникнути переслідування працівниками поліції, отримавши від невідомих громадян повідомлення про скоєння дорожньо-транспортної пригоди неподалік, зважаючи на професійні якості, якими має володіти працівник поліції, повинні були надати оцінку обстановці, яка склалася та вжити необхідних заходів з тією метою, щоб особа, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду не покинула її до моменту з`ясування обставин причетності до події.
В свою чергу, капрал поліції ОСОБА_1 повинна була контролювати свою поведінку, почуття та емоції, поводитись стримано та не впливати на рішення, які повинні були прийняти працівники екіпажу «Омега-0301» відносно водія автомобіля марки «BMW» модель «320». Однак, капрал поліції ОСОБА_1 проявила себе як непрофесійний поліцейський, дозволила дружнім почуттям вплинути на службову поведінку, вступила у неділові стосунки з особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, що, в подальшому, призвело до уникнення останнім відповідальності та втечі з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Дослідивши висновок службового розслідування, на основі якого прийняті оскаржені рішення про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, апеляційний суд вважає, що відповідач обмежився лише описом обставин події і не вказав, які конкретно дії позивачка мала вчинити, проте не вчинила у описаній ситуації, в чому полягає протиправність дій чи бездіяльності позивачки, тобто яким чином та якими саме діями позивачки порушено службову дисципліну і які обов`язки у певній ситуації не виконала позивачка, проте мала виконати, не співвставив дії чи бездіяльність позивачки з формою вини, тобто чи певні дії або бездіяльність позивачки вчинені умисно чи з необережності, а також до яких наслідків призвели саме дії чи бездіяльність позивачки, і у в чому це проявилось.
Зокрема, у висновку службового розслідування позивачці не ставиться у вину те, що вона не застосувала заходи адміністративного впливу до особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду.
Ці твердження відповідач висловив щодо інших працівників поліції.
Позивачці в вину ставиться те, що позивачка впливала на рішення, які повинні були прийняти працівники екіпажу «Омега-0301» по відношенню до водія автомобіля марки «BMW» модель «320», однак не вказано, яким чином цей вплив здійснювався позивачкою.
Крім того, відповідач у висновку службового розслідування вказав, що неділові стосунки позивачки з особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, призвели до уникнення особою відповідальності та втечі з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не конкретизував причинно-наслідковий зв`язок між неділовими стосунками позивачки та уникненням особою адміністративної відповідальності, оскільки, крім позивачки на місці події були інші поліцейські, які, зокрема, у званні вищі за позивачку. 
Крім того, у висновку службового розслідування не вказано обставини, які пом`якшують або обтяжують дисциплінарну відповідальність позивачки та є важливим елементом при визначенні виду дисциплінарного стягнення. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що кваліфікація дій ОСОБА_4 , за вчинення яких її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, збігається з кваліфікацією дій інших поліцейських, в тій лише відмінності, що позивачці додатково ставиться в провину порушення п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (обов`язок поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки та які підривають авторитет Національної поліції України), а також підтримання нею неділових стосунків з особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду.
Проте, у висновку службового розслідування відповідач жодним чином не згадав, які дії позивачки перешкоджали іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України.
Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач застосував до позивачки дисциплінарне стягнення не обґрунтовано, без з`ясування усіх складових дисциплінарного проступку, обмежившись лише описом встановлених обставин події, а отже, оскаржені накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з роботи, на думку апеляційного суду, необхідно скасувати.
Приписами частини першої статті 235 КЗпП України обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Апеляційний суд вважає, що позивачка звільнена з посади незаконно, а тому підлягає поновленню на попередній посаді. 
Згідно з статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, вірно здійснив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, сторони цю обставину не заперечують.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.001806 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повний текст постанови складений 27.05.2020 року