Ухвала
 
24 березня 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 592/7867/19
провадження № 61-4257ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумигаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут» про захист прав споживачів,  
 
ВСТАНОВИВ: 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумигаз» (далі - АТ «Сумигаз») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут» (далі - ТОВ «Сумигаззбут») про захист прав споживачів.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу. Облік споживчого газу здійснюється побутовим лічильником, покази якого передає оператору ГРМ АТ ОГРС «Сумигаз». За період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року від компанії постачальника природного газу - ТОВ «Сумигаззбут» йому надійшли рахунки на оплату спожитого природного газу, в яких об`єм спожитого природного газу вказано не за показами лічильника, а з урахуванням «коефіцієнту приведення до стандартних умов» із посиланням на пункт 1 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494. Такі дії відповідачів призвели до завищення об`єму спожитого газу в порівнянні з показами лічильника, що, в свою чергу, має наслідком завищення сум на оплату за спожитий газ, що є заподіяною майновою шкодою, розмір якої станом на 19 липня 2019 року складає 131,28 грн. Вважає, що Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу поширюється лише на суб`єкти господарювання, які займаються господарсько-виробничою діяльністю та споживають природний газ для виробничих потреб. Облік споживачів газу, які споживають газ для власних побутових потреб, ведеться лише за показами побутових лічильників.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії АТ «Сумигаз» по донарахуванню додаткових об`ємів газу до показів лічильника, шляхом «приведення до стандартних умов», що станом на 19 липня 2019 року складає 28,7 куб. м; визнати протиправними дії ТОВ «Сумигаззбут» щодо стягнення з нього плати за додатково нараховані при «приведенні до стандартних умов» об`єми газу, що станом на 19 липня 2019 року складає 131,28 грн; зобов`язати ТОВ «Сумигаззбут» відшкодувати надмірно сплачені кошти у розмірі 131,28 грн, шляхом зарахування їх як передплату за газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 ; заборонити АТ «Сумигаз» вчиняти дії по «приведенню об`єму споживчого газу до стандартних умов» до нього, як до побутового споживача; заборонити ТОВ «Сумигаззбут» стягувати з нього, як з побутового споживача, плату за обсяг газу, що перевищує значення, визначене за фактичними показами лічильника, а в разі відсутності лічильника, за нормами споживання.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що оскільки лічильник, встановлений у квартирі позивача не обладнаний приладом для вимірювання температури та тиску газу, тому і розрахунок вартості спожитого газу, починаючи з жовтня 2018 року, проводиться шляхом приведення його об`єму до стандартних умов, з урахуванням коефіцієнтів коригування показів лічильників, визначених у Методиці приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу.
ОСОБА_1 03 березня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
В касаційній скарзі зазначає клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до частини третьої  статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»  від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. 
Ураховуючи характер позовних вимог, ОСОБА_1 відповідно до вищезазначених правових норм звільнений від сплати судового збору.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди залишили поза увагою те, що Кодекс газорозподільних систем визначає окремі правила обліку газу для постачальників газу, побутових споживачів та споживачів, що не є побутовими. Зокрема глава 4 «Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення)» розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем не містить вимог щодо застосування регламентованої процедури «приведення до стандартних умов» та переведення об`єму газу в одиниці енергії за правилами глави XV Кодексу газорозподільних систем, натомість така процедура передбачена главою 3 «Порядок комерційного обліку газу по об`єктах споживачів, що не є побутовими» розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем. Крім того абзацом другим пункту 2 Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу визначено, що дія цієї Методики поширюється на суб`єкти господарювання, які 
у господарсько-виробничій  діяльності  для  вимірювання  об`єму спожитого    газу використовують   лічильники,   крім   випадків використання  газу   за   показами   лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб. 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
У касаційній скарзі, мотивуючи неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумигаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаззбут» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
 
Витребувати з Ковпаківського районного суду м. Суми матеріали вищезазначеної цивільної справи № 592/7867/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     Г. І. Усик