Ухвала
13 березня 2020 року
м. Київ
справа № 636/2862/18
провадження № 61-4039ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив здійснити поділ спільного майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 ; автомобіля Нива «Тайга», реєстраційний номер 
НОМЕР_1 , між ним та ОСОБА_1 .
В обґрунтування свого позову зазначив, що з 18 грудня 1983 року 
по 09 квітня 1987 року він перебував у зареєстровану шлюбі 
з ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати разом через відсутність іншого житла. В подальшому стосунки покращилися, і сторони продовжили проживали подружжям без офіційної реєстрації шлюбу. За час спільного проживання позивач та відповідач 
за спільні кошти побудували будинок АДРЕСА_1 і придбали у 2014 році автомобіль Нива «Тайга», державний номер НОМЕР_1 . Право власності 
на вказане майно було зареєстроване за ОСОБА_1 , однак на час звернення до суду з позовом відносини між сторонами зіпсувались.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 квітня 
2019 року у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , задоволено частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 квітня 
2019 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 
до ОСОБА_1 про визнання права власності та поділ спільного сумісного майна скасовано.
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності 
та поділ спільного сумісного майна задоволено.
Визнано будинок АДРЕСА_1 
та автомобіль Нива «Тайга», реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю.
Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а саме:
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку будинку 
АДРЕСА_1 та 1/2 частку автомобіля Нива «Тайга», реєстраційний номер 
НОМЕР_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку 
АДРЕСА_1 та 1/2 частку автомобіля Нива «Тайга», реєстраційний номер 
НОМЕР_1 .
Вирішено питання щодо розподілу до судових витрат. 
29 лютого 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції було отримано нею 27 січня 
2020 року.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Як підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі, в якій судові рішення 
не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу) має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі визначена позивачем у сумі 200 000 грн (а. с. 2). Таким чином, ціна позову у справі станом на 01 січня 2020 року 
не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Отже, судові рішення у справі з ціною позову 200 тис. грн не підлягають касаційному оскарженню.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі 
не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному  оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду 
від 16 січня 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович