П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 січня 2020 року 
м. Київ 
Справа № 800/5/17
Провадження № 11-524заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю:
секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,
представників позивача Кравця Р. Ю., Мартиненко А. В.,
представника відповідача - Русакової І. Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції (правонаступник - Вища рада правосуддя) про визнання протиправним та скасування рішення
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2019 року (судді Ханова Р. Ф., Бившева Л. І., Гончарова І. А., Олендер І. Я., Шипуліна Т. М.),
У С Т А Н О В И Л А :
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 19 грудня 2016 року № 3379/0/15-16 «Про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку».
2.   На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягала у нерозгляді в установлений законом строк заяви судді про звільнення у відставку, крім того, ВРЮ діяла не на підставі закону та з перевищенням своїх повноважень, оскільки Конституцією України не передбачено права ВРЮ приймати рішення про залишення без розгляду заяви судді про відставку. У зв`язку із цим було порушено право позивача на гідне існування та ефективний захист його прав. До того ж, порушення строку оприлюднення рішення призвело до грубого порушення права позивача на реалізацію відомостей про себе, на ефективну реалізацію судового захисту своїх прав.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
3.   Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 13 травня 2019 року в задоволенні позову відмовив.
4.   За висновком суду першої інстанції, ВРЮ правомірно рішенням від 19 грудня 2016 року залишила без розгляду заяву судді ОСОБА_1 про звільнення у відставку, оскільки на той час Верховна Рада України Постановою від 29 вересня 2016 року вже звільнила цього суддю з посади у зв`язку з порушенням ним присяги судді. Суд попередньої інстанції зазначив, що право на відставку може бути використане суддею, якщо до подання відповідної заяви ним не допущено дій, які зумовлюють прийняття компетентними органами рішення про його звільнення з посади судді з інших підстав, оскільки від цього залежить, чи зберігатиметься за заявником звання судді після звільнення. Водночас суд визнав необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач діяв не на підставі закону та з перевищенням повноважень, оскільки порядок розгляду ВРЮ матеріалів про звільнення суддів з посад визначався Законом України «Про Вищу раду юстиції» та прийнятим на його виконання Регламентом Вищої ради юстиції (далі - Регламент ВРЮ), затвердженим її рішенням від 30 липня 2015 року № 355/0/15-15, і ВРЮ дотрималася цього порядку.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
5.   В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
6.   Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник зазначив, що насправді позивач виявив бажання звільнитися у відставку раніше, ніж виникли підстави для вирішення ВРЮ питання про визнання порушень ним присяги судді, а не навпаки, як помилково установив суд першої інстанції, оскільки станом на час подання ОСОБА_1 відповідної заяви у ВРЮ не існувало жодного відкритого дисциплінарного провадження щодо порушення цим суддею присяги. Також скаржник наполягає на тому, що посилання ВРЮ у спірному рішенні виключно на положення Регламенту як єдину правову підставу залишення заяви позивача без розгляду, проте без посилання на норму закону, яка б надавала відповідачеві повноваження приймати таке рішення, не відповідає вимогам законодавства та є втручанням у правовий статус судді, що суперечить принципу верховенства права.
Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги
7.   Вища рада правосуддя (далі - ВРП), яку залучено до справи як правонаступника ВРЮ, подала відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Відповідач вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , водночас доводи апелянта, на переконання ВРП, є необґрунтованими і висновків суду не спростовують.
Рух апеляційної скарги
8.   Ухвалами від 31 травня та 26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2019 року та призначила цю справу до розгляду у судовому засіданні на 22 серпня 2019 року, про що повідомлено учасників справи.
9.   22 серпня 2019 року Велика Палата Верховного Суду задовольнила заяву судді Гриціва М. І., якого було визначено доповідачем в цій справі, про самовідвід, відвівши його від участі в її розгляді.
10.        Відповідно до розпорядження в. о. керівника апарату Верховного Суду від 27 серпня 2019 року № 23/0/30-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 800/5/17 (провадження № 11-524заі19) між суддями Великої Палати Верховного Суду, за результатами якого суддею-доповідачем визначено Князєва В. С.
11.        Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце її розгляду.
Установлені судом першої інстанції обставини справи
12.        01 квітня 2015 року до ВРЮ надійшла заява ОСОБА_1 від 17 березня 2015 року про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку на підставі статті 120 Закону України від 07 липня 2010 року 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», позаяк стаж роботи на посаді судді складав більше 20 років.
13.        Відповідно до Закону України від 08 квітня 2014 року № 1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» та Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» ВРЮ не здійснювала своїх повноважень у період з 11 квітня 2014 року по 04 червня 2015 року через відсутність складу зазначеного органу, передбаченого Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду юстиції».
14.        23 липня 2015 року секція з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад установила наявність у ВРЮ численних скарг на дії судді ОСОБА_1 . , без вивчення змісту яких неможливо вирішити питання про відставку судді, тому вирішено відкласти розгляд матеріалів про внесення подання до Верховної Ради України про його звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку.
15.        У жовтні 2015 року ОСОБА_1 оскаржив до Вищого адміністративного суду України бездіяльність ВРЮ, яка полягає в ухиленні від розгляду в установлені законом строки заяви про звільнення з посади судді у зв`язку з поданням заяви у відставку. 
16.        Вищий адміністративний суд України постановою від 16 листопада 2015 року (справа № 800/383/15) позов ОСОБА_1 задовольнив, визнав протиправною бездіяльність ВРЮ щодо нерозгляду по суті в установлений законом строк заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді у відставку та зобов`язав відповідача невідкладно розглянути цю заяву.
17.        Верховний Суд України постановою від 12 квітня 2016 року відмовив у перегляді зазначеної постанови Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із чим вона набрала законної сили.
18.        01 грудня 2015 року дисциплінарна секція ВРЮ рекомендувала ВРЮ внести подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України за порушення присяги.
19.        14 грудня 2015 року секція з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад рекомендувала ВРЮ прийняти рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України у відставку.
20.        24 грудня 2015 року ВРЮ, розглянувши дисциплінарну справу, відкриту за зверненням Хмельницької міської ради та народного депутата України VII скликання ОСОБА_3 від 27 травня 2014 року, прийняла рішення № 1202/0/15-15 про внесення подання про звільнення позивача з посади судді Вищого господарського суду України за порушення присяги.
21.        25 грудня 2015 року ВРЮ своєю ухвалою зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку.
22.        Зазначені рішення ВРЮ від 24 і 25 грудня 2015 року позивач оскаржив у судовому порядку.
23.        Верховний Суд України постановою від 27 червня 2017 року у справі № 800/499/15 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування рішення ВРЮ про внесення подання про звільнення його з посади судді Вищого господарського суду України за порушення присяги.
24.        Постановою від 05 липня 2016 року у справі № 800/78/16 Верховний Суд України відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення ВРЮ від 25 грудня 2015 року № 1236/0/15-15 «Про зупинення розгляду заяви судді ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку».
25.        16 лютого 2016 року ВРЮ внесла до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України у зв`язку з порушенням присяги судді.
26.        29 вересня 2016 року Верховна Рада України прийняла Постанову № 1616-VІІІ про звільнення позивача з посади судді Вищого господарського суду України у зв`язку з порушенням присяги.
27.        За результатами оскарження вказаної Постанови Верховної Ради України рішенням Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 800/520/16, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1616-VIII про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України у зв`язку з порушенням присяги судді.
28.        Однак до вирішення судом згаданої справи ВРЮ рішенням від 19 грудня 2016 року № 3379/0/15-16 залишила без розгляду заяву ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку, мотивувавши це тим, що на момент розгляду питання про звільнення цього судді у відставку його вже звільнено із займаної посади з іншої підстави - за порушення присяги.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
29.        Відповідно до статті 131 Конституції України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діяла ВРЮ.
30.        Згідно з пунктом 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» до утворення ВРП її повноваження здійснює ВРЮ.
31.        За статтею 3 Закону України «Про Вищу раду юстиції» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень ВРЮ, зокрема, належить внесення подання про звільнення суддів з посад.
32.        Відповідно до статті 23 цього ж Закону секція ВРЮ приймає висновки в межах її компетенції та подає їх на розгляд ВРЮ.
33.        За змістом статті 31 Закону України «Про Вищу раду юстиції» ВРЮ за пропозицією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України або за власною ініціативою вносить подання про звільнення суддів з посади до органу, який їх призначив або обрав.
34.        Підстави звільнення судді з посади визначалися статтею 126 Конституції України (у відповідній редакції). До них, серед іншого, відносилися подання суддею заяви про відставку та порушення суддею присяги.
35.        Так, відповідно до частин першої і третьої статті 120 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку подається суддею безпосередньо до ВРЮ, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.
36.        Разом із тим відповідно до статті 131 Конституції України та статті 3 Закону України «Про Вищу раду юстиції» до повноважень ВРЮ належить здійснення дисциплінарного провадження стосовно суддів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, а також відповідно до статті 32 названого Закону внесення подання про звільнення судді за особливих обставин, а саме з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п`ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього).
37.        Згідно з пунктом 53 Регламенту ВРЮ якщо на момент розгляду питання про звільнення судді ВРЮ внесене подання про звільнення судді з інших підстав, розгляд питання по суті зупиняється до прийняття рішення за внесеним поданням.
38.        Відповідно до пункту 54 цього Регламенту у випадку, якщо на момент розгляду питання про звільнення судді ВРЮ суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, заява (висновок, подання) залишається без розгляду.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається
39.        Предметом спору в цій справі є рішення ВРЮ від 19 грудня 2016 року, яким цей орган залишив без розгляду заяву судді ОСОБА_1. про звільнення у відставку
40.        Таке рішення відповідач прийняв на підставі пункту 54 Регламенту ВРЮ, оскільки з`ясував, що на момент розгляду питання про звільнення цього судді у відставку його вже було звільнено із займаної посади згідно з Постановою Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1616-VІІІ за порушення присяги.
41.        Суд першої інстанції визнав оспорюване рішення законним, а наведені відповідачем мотиви його прийняття - обґрунтованими.
42.        В апеляційній скарзі позивач указує на помилковість висновків суду попередньої інстанції про те, що підстави для вирішення питання про визнання порушень позивачем присяги і, як наслідок, звільнення його з посади судді виникли раніше, ніж позивач виявив бажання звільнитися у відставку, оскільки станом на час подання цим суддею відповідної заяви у ВРЮ не існувало жодного відкритого дисциплінарного провадження щодо порушення цим суддею присяги.
43.        Із цього приводу Велика Палата Верховного Суду зазначає, що зазначені обставини і наведені висновки щодо них стосуються правомірності рішення ВРЮ від 25 грудня 2015 року № 1236/0/15-15 про зупинення розгляду заяви позивача про звільнення у відставку (отриманої 01 квітня 2015 року), яке не є спірним у цій справі.
44.        Як установлено вище, зазначене рішення ВРЮ було предметом судової перевірки і Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2016 року в справі № П/800/78/16 дійшов висновку про його законність.
45.        При цьому у згаданій справі позивач також ставив перед судом питання про те, що відповідач залишив поза увагою висновки Вищого адміністративного суду України у постанові від 16 листопада 2015 року в справі № 800/383/15 щодо оскарження бездіяльності ВРЮ стосовно нерозгляду по суті в установлений законом строк заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді у відставку, з якої вбачається, що наявність скарг на дії судді не перешкоджає розгляду заяви про відставку, оскільки на момент, коли сплив строк розгляду заяви, жодного подання про звільнення судді з інших підстав не існувало.
46.        Відмовляючи у задоволенні позову, Верховний Суд України зазначив, що положення частини третьої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не виключає можливості реалізації ВРЮ інших передбачених Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду юстиції» повноважень. Разом із цим норми, які визначають зміст та порядок здійснення ВРЮ повноважень, пов`язаних, зокрема, з розглядом дисциплінарних справ щодо суддів, є обов`язковими до виконання ВРЮ. З урахуванням конкретних обставин справи щодо ОСОБА_1 , які полягають у тому, що питання прийняття рішення про внесення подання про звільнення ОСОБА_1 за порушення присяги було прийнято в проміжок часу між судовими рішеннями щодо бездіяльності ВРЮ, відповідач діяв відповідно до вимог, передбачених Конституцією та законами України, якими визначено порядок звільнення судді у відставку, коли ухвалив рішення про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку.
47.        Таким чином, у судовому рішенні, яке набрало законної сили, було встановлено правомірність рішення ВРЮ про зупинення розгляду заяви судді про звільнення у відставку та надано оцінку доводам позивача, якими він мотивував протиправність зазначеного рішення.
48.        Водночас наявність або відсутність у ВРЮ порушених дисциплінарних проваджень та подань про звільнення судді з інших підстав станом на час подання суддею заяви про звільнення у відставку жодним чином не впливає на вирішення цим органом питання про залишення без розгляду такої заяви, оскільки за змістом пункту 54 Регламенту ВРЮ правовою підставою для прийняття цього рішення є той факт, що на момент розгляду ВРЮ зазначеного питання суддю вже звільнено з посади або його повноваження припинені.
49.        У справі, яка переглядається, встановлено, що на момент розгляду питання про звільнення судді ОСОБА_1 у відставку була чинною Постанова Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1616-VІІІ, відповідно до якої цього суддю було звільнено із займаної посади у зв`язку з порушенням присяги судді.
50.        Положення законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини, не допускають можливості повторного звільнення судді з посади, якщо його на момент розгляду цього питання вже звільнено з цієї посади, але з іншої підстави.
51.        З огляду на наведене наведене, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач прийняв оспорюване рішення за наявності для цього правових підстав, є правильним.
52.        В апеляційній скарзі позивач також зазначає, що посилання ВРЮ у спірному рішенні виключно на положення Регламенту ВРЮ як на єдину правову підставу залишення заяви позивача без розгляду не відповідає вимогам законодавства та є втручанням у правовий статус судді, що суперечить принципу верховенства права. Зокрема скаржник стверджує, що питання судоустрою, судочинства та статусу суддів повинні визначатися виключно законами. Так, станом на час прийняття спірного рішення питання звільнення судді з посади регулювалися Конституцією України та законами України «Про судоустрій і статус суддів» і «Про Вищу раду юстиції» (у відповідних редакціях), однак вони не містять норм, які б регулювали статус судді в контексті залишення без розгляду його заяви про звільнення у відставку.
53.        Надаючи оцінку таким доводам, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
54.        Відповідно до статті 2 Закону України «Про Вищу раду юстиції» повноваження, організація і порядок діяльності ВРЮ визначаються Конституцією України та цим Законом. ВРЮ затверджує регламент ВРЮ, положеннями якого регулюються процедурні питання здійснення нею передбачених Конституцією України та цим Законом повноважень.
55.        Згідно зі статтею 3 Закону України «Про Вищу раду юстиції» до повноважень ВРЮ, зокрема, належить внесення подання про звільнення суддів з посад.
56.        Порядок розгляду ВРЮ питань щодо звільнення суддів визначений у главі 2 розділу IV «Вирішення Вищою радою юстиції питань, що належать до її компетенції»  Закону України «Про Вищу раду юстиції».
57.        Водночас нормами Регламенту ВРЮ, чинного на час прийняття відповідачем спірного рішення, урегульовано процедурні питання здійснення цих повноважень відповідно до статті 2 названого Закону.
58.        Зокрема у пункті 54 цього Регламенту конкретизовано, яке рішення приймається за заявою, висновком або поданням у випадку, якщо на момент розгляду питання про звільнення судді ВРЮ суддя вже звільнений з посади або його повноваження припинені. За таких обставин ВРЮ залишає відповідну заяву, висновок або подання без розгляду, оскільки ані Конституцією України, ані законами України «Про Вищу раду юстиції» та «Про судоустрій і статус суддів» (у відповідних редакціях) не передбачено можливості подвійного звільнення суддів.
59.        У зв`язку із цим рішення ВРЮ про залишення без розгляду заяви про звільнення у відставку судді, якого вже звільнено з цієї посади, не може вважатися втручанням у його правовий статус, оскільки жодним чином не здатне його змінити.
60.        З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи скаржника щодо невідповідності оспорюваного рішення ВРЮ вимогам законодавства, втручання у правовий статус судді та порушення принципу верховенства права.
61.        Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що оскарження рішення відповідача про залишення без розгляду заяви судді ОСОБА_1 про звільнення у відставку не призведе до відновлення прав, за захистом яких звернувся позивач.
62.        Так, з матеріалів справи вбачається, що після того як відповідач прийняв оспорюване у цій справі рішення, була скасована Постанова Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року № 1616-VІІІ, відповідно до якої ОСОБА_1 було звільнено з посади судді у зв`язку з порушенням присяги судді (рішення Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 800/520/16, яке залишила без змін Велика Палата Верховного Суду постановою від 26 лютого 2019 року).
63.        Натомість відповідно до постанови Верховного Суду України від 27 червня 2017 року у справі № 800/499/15 залишилося чинним рішення ВРЮ від 24 грудня 2015 року № 1202/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України за порушення присяги», на підставі якого Верховна Рада України 29 вересня 2016 року прийняла зазначену вище Постанову.
64.        Крім того, за результатами розгляду справи № 800/78/16 Верховний Суд України постановою від 05 липня 2016 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення ВРЮ від 25 грудня 2015 року № 1236/0/15-15 «Про зупинення розгляду заяви судді ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку». Як установлено у зазначеній справі, це рішення ВРЮ мотивувала тим, що Верховна Рада України на час розгляду заяви судді ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку не прийняла відповідної постанови про звільнення судді ОСОБА_1 з посади за порушення присяги.
65.        Отже, скасування судом згаданої постанови Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді (яка фактично є кадровим рішенням) має наслідком відновлення стадії розгляду подання, внесеного ВРЮ відповідно до її рішення від 24 грудня 2015 року.
66.        За цих обставин оскарження рішення ВРЮ, яким залишено без розгляду заяву позивача про звільнення з посади судді Вищого господарського суду України у відставку, не відновить його порушених прав, оскільки навіть у випадку скасування названого рішення розгляд цієї заяви залишатиметься зупиненим до прийняття рішення за вказаним вище поданням ВРЮ відповідно до ухвали цього органу від 25 грудня 2015 року, законність якої також підтверджена Верховним Судом України.
67.        Таким чином, оцінивши обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів, наведених позивачем у його апеляційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРЮ, оскільки, приймаючи його, цей орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
68.        Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
69.        Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення немає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
70.        Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
71.        Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду,
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач	 	В. С. Князєв	
Судді:	 	 	 	
 	Н. О. Антонюк	 	Л. М. Лобойко	
 	Т. О. Анцупова	 	Н. П. Лященко	
 	С. В. Бакуліна	 	О. Б. Прокопенко	
 	В. В. Британчук	 	Л. І. Рогач	
 	Ю. Л. Власов	 	О. М. Ситнік	
 	Д. А. Гудима	 	О. С. Ткачук	
 	Ж. М. Єленіна	 	В. Ю. Уркевич	
 	О. С. Золотніков	 	О. Г. Яновська	
 	О. Р. Кібенко