П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1055/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
14 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року  (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Буд" до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Чернівецького  окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300,304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.
13 квітня 2020 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 14 квітня 2020 року було прийнято  ухвалу.  
За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Буд" є юридичною особою, місцезнаходження якої: 58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, буд. 252. Видами діяльності є: 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондицінування; 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи; н.в.і.у.; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.51 оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 46.52 оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.
29 липня 2019 року позивачем через представника приватного підприємства «І.Б. Ексім» подано відповідачу для здійснення митного оформлення товару («частини телекомунікаційного зв`язку без електронного компонування: волокно-оптична з`єднувальна муфта FOSC P-T кількістю 480 шт.») митну декларацію №UA408150/2019/017896.
Заявлена декларантом митна вартість товару згідно указаної декларації становить 4416 дол. США за 480 штук товару (графа 42).
Митну вартість було визначено декларантом за ціною згідно умов договору, зазначеною в рахунку-фактурі на поставку партії товару ТМН-190017 від 02 червня 2019 року.
Разом із митною декларацією позивачем були подані такі документи (графа 44 декларації):
- пакувальний лист б/н від 02 червня 2019 року;
- рахунок-фактура (іфойс) ТМН-190017 від 02 червня 2019 року;
- коносамент CCFNGB1915713 від 08 червня 2019 року;
- автотранспортна накладна А436676 від 19 липня 2019 року;
- декларація про походження товарів ТМН-190017 від 02 червня 2019 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток №1 від 01 червня 2019 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №01801.06.2019 року від 01 червня 2019 року;
- договір про надання послуг митного брокера 105/19 від 09 липня 2019 року;
29 липня 2019 року митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408150/2019/00133 за порушення вимог частин першої, восьмої статті 257 Митного кодексу України (Закон України від 13 березня 2012 року №4495-VI «Про митний кодекс України»), Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №651 - помилки при заповненні МД (не вказано номер та країну реєстрації транспортних засобів у графах 18, 21 МД).
Рекомендовано подання нової МД з дотриманням вимог статті 257 Митного кодексу України (Закон України від 13 березня 2012 року №4495-VI «Про митний кодекс України»), Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №651 із зазначенням точних відомостей).
В цей же день 29 липня 2019 року позивачем подано відповідачу для здійснення митного оформлення товару («частини телекомунікаційного зв`язку без електронного компонування: волокно-оптична з`єднувальна муфта FOSC P-T кількістю 480 шт.») митну декларацію №UA408150/2019/017964.  
Разом із цією митною декларацією позивачем подані такі документи (графа 44 декларації):
- пакувальний лист б/н від 02 червня 2019 року;
- рахунок-фактура (інвойс) ТМН-190017 від 02 червня 2019 року;
- коносамент CCFNGB1915713 від 08 червня 2019 року;
- автотранспортна накладна А436676 від 19 липня 2019 року;
- декларація про походження товарів ТМН-190017 від 02 червня 2019 року;
-митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA408150/2019/017896 від 29 липня 2019 року;
- картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  №UA408150/2019/00133 від 29 липня 2019 року;
- доповнення до контракту №01/01.06.2019 від 01 червня 2019 року;
- контракт №01/01.06.2019 від 01 червня 2019 року;
- договір про надання послуг митного брокера 105/19 від 09 липня 2019 року;
- копія митної декларації країни відправлення 310120190518402277 від 03 червня 2019 року.
В ході здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що документи, які підтверджують митну вартість містять розбіжності: відповідно до пункту 2 зовнішньоекономічного договору від 01 червня 2019 року №01/06.2019 проплата проводиться після митної очистки і отримання вантажу на складі покупця, а у інвойсі від 02 червня 2019 року №ТМН -190017 зазначено, що має бути 50 % проплати на протязі одного місяця від дати загрузки, також відповідно до даного пункту контракту ціни розуміються на умовах: CIF -Hamburg, CIF - Constanta Romania, CIF - Gdynia Польща, CIF - Gdansk Польща, CIF - Одеса Україна у жодному документі поданому до митного оформлення конкретно не зазначено лише CIF - без місця доставки. Також декларантом у графі 44 під класифікатором документа зазначено 4104, про що свідчить що це зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу стороною, яка є виробником товару. Під час проведення митного огляду з розпакуванням вантажних місць інспектором митниці не виявлено жодних ознак, які б ідентифікували даний товар стосовно виробника товару, зазначеного у митній декларації.
У зв`язку з цим, контролюючим органом було зобов`язано декларанта подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару.
Запропоновано декларанту або уповноваженій ним особі відповідно до частини шостої статті 53 МКУ за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.
На вимогу митного органу декларантом не було подано жодних із запитуваних додаткових документів.
У листі від 29 липня 2019 року, підписаним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Буд" В.П. Шевчук, вказано, що всі необхідні документи, що визначають вартість, було додані до декларації. Також зазначено про те, що висновки не надаються, оскільки такі для митного органу носіть лише інформаційний характер, а бухгалтерські документи будуть надані після оформлення вантажу згідно контракту.
За таких обставин Чернівецькою митницею Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2.
В ньому, зокрема, зазначено, що відбулась процедура консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних до товарів не був використаний через відсутність інформації у митному органі щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.  Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання вартості. Метод на основі додавання вартості не був використаний, у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для додавання вартості. Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість - МД №UA100030/2019/405542 від 15 липня 2019 року - товар «Електричне обладнання» з`єднувачі волокон та кабелів: Муфта оптич. (пласт.) для зварювання FOSC - Х108/16-2-32 Crosver кільк.  - 1200 шт. Виробник Shanghai ZUODUN Communacation Technology Co.,LTD; Торгівельна марка Crosver; країна виробництва CN,  рівень митної вартості 8,29 $/кг.
На підставі указаного рішення про коригування митної вартості товарів відповідач надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408150/2019/00135, в якій причиною відмови вказано: «Спеціалізованим підрозділом ВКМВ та КТ винесено рішення про визначення митної вартості від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2, відповідно до вказаного рішення митну вартість товару №1 скориговано. На виконання вимог частини шостої статті 54 МК України в частині ненадання декларантом передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження митної вартості. Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подання нової митної декларації з урахуванням вимог рішення визначення митної вартості від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2 щодо коригування митної вартості товару №1. Рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до статті 25 Митного кодексу України може бути оскаржене у митному органі вищого рівня  або в суді».
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408150/2019/00135, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).
Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною першою та другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
За змістом статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частин другої та третьої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів (митні органи) мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Витребування документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у  подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях  від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15, від 02 червня 2015 року у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах  від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16, від 14 серпня 2018 року у справі №826/5868/16.
Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Поряд з цим варто відзначити,  що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень (частина четверта статі 9, частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності прийняття спірного рішення відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з  оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про те, що документи, які  підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: відповідно до пункту 2 зовнішньоекономічного договору від 01 червня 2019 року №01/01.06.2019 проплата проводиться після митної очистки і отримання вантажу на складі покупця, а у інвойсі від 02 червня 2019 року №ТМН -190017 зазначено, що має бути 50 % проплати на протязі одного місяця від дати загрузки, також відповідно до даного пункту контракта ціни розуміються на умовах: CIF -Hamburg, CIF - Constanta Romania, CIF - Gdynia Польща, CIF - Gdansk Польща, CIF - Одеса Україна у жодному документі поданому до митного оформлення конкретно не зазначено лише CIF - без місця доставки. Також декларантом у графі 44 під класифікатором документа зазначено 4104, про що свідчить що це зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу стороною, яка є виробником товару. Під час проведення митного огляду з розпакуванням вантажних місць інспектором митниці не виявлено жодних ознак, які б ідентифікували даний товар стосовно виробника товару, зазначеного у митній декларації.
Колегія суддів зазначає, що наявність розбіжності у поданих декларантом до митного оформлення документах є однією з підстав, визначених частиною третьої статті 53 МК України, для органу доходів і зборів вимагати від декларанта додаткових документів.
Водночас, надаючи оцінку таким діям відповідача, колегія судді приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки зазначене вище не спростовує правильність декларування позивачем товару за першим методом  (за ціною договору) та зазначення ціни товару 4416 дол. США за 480 штук товару «частини телекомунікаційного зв`язку без електронного компонування: волокно-оптична з`єднувальна муфта FOSC P-T», що відповідає ціні у інвойсі від 02 червня 2019 року ТМН-190017 (TOTAL UNIT  480 x UNIT PISE 9,2 = 4416,00).
Зазначені документи підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару відповідно до приписів частини другої статі 53 МК України.
Проте, апелянтом належним чином не обґрунтовано, яким чином розбіжності в умовах поставки товару, що мали місце на його думку при оцінці умов контракту №01/01.06.2019 від 01 червня 2019 року та інвойсу від 02 червня 2019 року №ТМН-190017, впливали на неправильність заявлення декларантом ціни товару «частини телекомунікаційного зв`язку без електронного компонування: волокно-оптична з`єднувальна муфта FOSC P-T»  за першим методом.
Крім цього, колегія суддів зауважує, що апелянтом не спростовано тверджень позивача про безпідставність коригування лише товару, зазначеному у першій товарній позиції інвойсу від 02 червня 2019 року №ТМН -190017, при цьому визнано митну вартість інших задекларованих товарів.
Як вбачається з митних декларацій №UA408150/2019/017896 та №UA408150/2019/017964 у графі 20 зазначено про умови поставки - CIF-Одеса Україна, що відповідає умовам поставки згідно пункту 2 контракту №01/01.06.2019 від 01 червня 2019 року.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта  про те, що відсутність маркування та товарі свідчить, що продавець товару не є його виробником, оскільки  такі, фактично, є лише припущенням митного органу.
Будь яких належних та достатніх доказів на підтвердження вказаного висновку відповідачем, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта лише на лист Держмитслужби України від 13 грудня 2010 року №11/2-10.10/15938, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, носить інформаційний та роз`яснювальний характер, а відтак не є обов`язковим до застосування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сама по собі відсутність маркування на ввезеному позивачем товарі не свідчить про неправильність визначення декларантом ціни товару за першим методом відповідно до інвойсу від 02 червня 2019 року №ТМН -190017.
Крім того, судова колегія зазначає, що спрацювання системи управління ризиками (на чому наголошував відповідач)  є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а.
Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей декларанту  було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару.
З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що вказані дії  відповідача, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, не є тими обов`язковими документами в розумінні частини другої статі 53 МК України, які підтверджують саме заявлену митну вартість товару.
Щодо витребування виписки з бухгалтерської документації, то митним органом не зазначено, яку саме інформацію мав надати позивач, та яким чином така могла усунути виявлені, на думку митного органу, розбіжності.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у  листі від 29 липня 2019 року, підписаним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Буд" В.П. Шевчук, вказано, що всі необхідні документи, що визначають вартість, було додані до декларації. Також зазначено про те, що висновки не надаються, оскільки такі для митного органу носіть лише інформаційний характер, а бухгалтерські документи будуть надані після оформлення вантажу згідно контракту.
Водночас, прийшовши до висновку про наявність розбіжностей у документах, поданих позивачем до митного оформлення, та вказавши на документи, які потрібно додатково надати декларанту на підтвердження заявленої ним митної вартості товару,  відповідач не зазначив обставини, які ці документи повинні підтвердити.
При цьому, апелянтом не надано доказів того, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що в порушення вимог частини другої статті 55 МК України в оскаржуваному  рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів не наведено жодного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не вказано з яких причин відповідач вважає, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару або неправильно визначено його митну вартість.
При цьому, митним органом як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права,  не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України та давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення відповідачем зазначено про проведення з декларантом консультації  між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, вказано причини неможливості застосування другого - п`ятого методів визначення вартості товару.
Натомість позивач стверджує про не проведення з ним указаної консультації.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було допитано свідка, яка  уповноважена представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Буд", як декларанта при поданні до митного органу 29 липня 2019 року митних декларацій №UA408150/2019/017896 та №UA408150/2019/017964, яка повідомила повідомила суду, що митним органом не було проведено з нею як декларантом консультацію щодо обрання іншого методу визначення митної вартості ввезеного товару, а про скореговану митним органом ціну товару вона дізналась отримавши рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2.
Суд зазначає, що в силу положень МК України вказана консультація має надаватись з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів та дотримання обов`язку послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.
Проте, відповідач, як суб`єкт владних повноважень  на підставі належних та достовірних доказів не довів проведення з позивачем вказаної консультації та, відповідно, не спростовував доводів позивача про непроведення такої.
При цьому, надані відповідачем в судовому засіданні витяги з електронної системи про направлення декларанту повідомлень свідчать про те, що  митний орган по суті поставив перед фактом декларанта про неможливість обрання другого-п`ятого методів та  обрання ним резервного методу визначення митної вартості товару.
З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не доведено дотримання відповідачем встановленої законом процедури прийняття рішення про коригування митної вартості товару від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2, що також свідчить про наявність правових підстав для визнання його протиправним та скасування.
Враховуючи викладене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2.
З огляду на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408150/2019/00135 була прийнята відповідачем у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2019 року №UA408000/2019/000011/2, яке є протиправним, та зважаючи, що позовна вимога про її скасування є похідною від попередньої вимоги про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав і для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування названої картки.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.