УХВАЛА

22 червня 2020 року 
Київ
справа №420/6881/19
адміністративне провадження №К/9901/14791/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі №420/6881/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії 
в с т а н о в и в :
Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила визнати протиправними дій щодо прийняття рішення від 08 листопада 2019 року  №51032300002109 про відмову ОСОБА_1 в обміні бланку посвідки на постійне проживання по досягненню нею 45 річного віку, скасувати зазначене рішення та зобов`язати Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити позивачу обмін бланку посвідки на постійне проживання, у зв`язку з досягненням нею 45-річного віку.
В обґрунтування позовних вимог було зазначила, що спірне рішення ДМС ґрунтується на підставах не передбачених Законом України «Про імміграцію» та Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, крім того вказали, що спірне рішення ДМС не містить чітких підстав для відмови в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання
У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак, пункт 2 частини п`ятої вказаної статті КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивачка є громадянкою Соціалістичної Республіки В`єтнам та звернулась до суду з позовом про скасування рішення відповідача щодо відмови їй в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання. 
Отже, спірні правовідносини виникли щодо перебування іноземця на території України. 
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі №420/6881/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду