ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/4239/18 Головуючий в І інстанції Ширінська О.Х.
Номер провадження 22-ц/819/570/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.	
суддів	Воронцової Л.П.	
  	Ігнатенко П.Я.	
секретар	Геленко А.М.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Ширінської О.Х. від 17 січня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АК КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, з посиланням на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 03.03.2010 року та отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана ним заява, разом з Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
 Однак взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 25.10.2018 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 18477,06 грн., що складається з: 3285,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7226,70 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 6609,23 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 856,05 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 січня 2020 року позов задоволено частково.  
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 03.03.2010 року у сумі 3285,08 грн., а також судові витрати у розмірі 299,54 грн., всього 3584,62 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та безпідставність, як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині не задоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в цій частині.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву від 03.03.2010 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, тому відсутність його підпису на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином свою згоду на них. 
На думку апелянта, договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. У зв`язку з цим, посилання місцевого суду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року вважає безпідставним. Крім того вказує, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за користування ними і що саме ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Зазначає, що вказаним рішенням суд призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить істотну шкоду споживачам банківських послуг, що у цілому, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Апелянт у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином: електронним листом на електронну адресу, зазначену ним у заяві.
       Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між позивачем і відповідачем кредитний договір у формі анкети-заяви не містить істотних умов щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, порядку їх сплати, терміну дії договору і строку повернення кредиту, а також щодо неустойки. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи не містять підпису відповідача, а тому не є належним доказом того, що ОСОБА_1 під час укладання кредитного договору був ознайомлений і згідний з ними. Крім того, ОСОБА_1 не визнає Умови і Правила, а також Тарифи АТ КБ «ПриватБанк», а з боку банку, як вважав суд, наявні порушення законодавства при укладенні кредитного договору. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з метою отримання кредиту ОСОБА_1 03 березня 2010 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримано платіжну картку. В заяві міститься підпис відповідача на підтвердження того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами він ознайомлений та згоден. 
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 25.10.2018 року становить 18477,06 грн., що складається з наступного: 3285,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7226,70 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 6609,23 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 856,05 грн. - штраф (процентна складова).
У заяві ОСОБА_1 від 03 січня 2020 року, поданій ним до районного суду, останній заперечує проти позовних вимог, вказує, що кредитні кошти він отримував, проте під час заповнення анкети-заяви Тарифів банку, а також Умов та Правил надання коштів не підписував та не вважає їх складовою частиною кредитного договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У підписаній сторонами заяві позичальника від 03 березня 2010 року не зазначена процентна ставка, строк повернення кредиту (користування ним), підстави та розмір нарахування комісії, а також відсутні умови щодо встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів) та їх розміру. 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням складових його повної вартості, зокрема заборгованість по тілу кредиту, нараховані проценти за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
В апеляційні скарзі банк оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, тому рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 січня 2020 року переглядається лише в оскаржуваній частині.
Банк, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення нарахованих процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 березня 2010 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. 
Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містять підпису відповідача.
При цьому, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме цю довідку про умови кредитування та витяг з Умов та Правил у вказаній редакції розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. 
В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Довідку про умови кредитування та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
З урахуванням наведеного та відсутності підтвердження конкретно запропонованих відповідачу Умов та Правил банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка про умови кредитування та Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 03 березня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви.
Враховуючи, що Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанк», розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, який в процесі судового розгляду не підтвердив умови укладеного з банком договору, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 03 березня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. 
Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 7226,70 грн. є законними та обґрунтованими і доводами апеляційної скарги не спростовані.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, твердження позивача про те, що відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, суд допускає порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, оскільки умови кредитування у спірних правовідносинах були визначені самим банком, який зважаючи на положення цивільного законодавства щодо форми кредитного договору, не забезпечив дотримання цієї форми, в результаті чого наступили передбачені статтями 215, 216 ЦК України наслідки нікчемності правочину.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права здійснювати захист своїх інтересів щодо стягнення процентів за договором кредиту на підставі закону, в тому числі і в судовому порядку.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків за кредитним договором відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 23 березня 2020року.

Суддя О.М. Полікарпова