ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9229/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу 	 Дніпровської митниці Держмитслужби 	
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 19.11.2019  року у справі №160/9229/19 	
за  позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД»  	
до: про:	Дніпровської митниці Держмитслужби  визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару 	

ВСТАНОВИВ:

 23.09.2019р.  Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» (далі - ТОВ «АМТ ТРЕЙД») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці  ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару / а.с. 4-8/. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019р.  відкрито провадження в адміністративній справі №160/9229/19 за вищезазначеним адміністративним позовом та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 /. 
Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного між ним (покупець)  та іноземною компанією QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD. (продавець)   зовнішньоекономічного контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017р. на митну територію України було поставлено товар: –  тачки ручні, несамоходні, садові, для легких будівельних та садово-городних потреб, з металевим каркасом та коритом з листового металу; - тачка одноколісна «Vitals» мод.100/180к та мод.100/180; з метою митного оформлення цього товару ним 25.07.2019 р. подано до митного органу електронну митну декларацію  (далі – ЕМД) № UA110030/2019/008955, у якій митна вартість задекларованого товарів була визначена за ціною контракту та на підтвердження заявленої митної вартості товару до декларації були надані всі необхідні документи, але відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення декларантом митної вартості вищезазначеного товару через наявність суперечностей та розбіжностей у поданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості документах, між ним та відповідачем було проведено консультації в ході яких ним було надано митному органу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару, але незважаючи на це митним органом  прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800185/2 від 29.07.2019р., у яких митна вартість задекларованого товару була визначена із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Позивач вважає, що це рішення відповідача є необґрунтованим та безпідставним з огляду на те, що у даному випадку були наявні усі підстави для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, усі надані позивачем разом з МД документи надавали можливість визначити митну вартість товару за ціною контракту  та у цих документах відсутні будь-які розбіжності, крім цього в рішеннях відповідача не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано наявність підстав для застосування саме резервного методу визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800185/2 від 29.07.2019р.. 
Рішенням    Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   19.11.2019р. у справі №160/9229/19  адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС  про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800185/2 від 29.07.2019р.. / а.с. 106-109/.
Дніпровська митниця Держмитслужби, яка є правонаступником відповідача у цій справі, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 19.11.2019р. у цій справі , подав апеляційну скаргу / а.с. 115-120/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 19.11.2019 р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 
Адміністративна справа №160/9229/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 18.03.2020р. / а.с. 113/. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019р.  у справі №160/9229/19 апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення  Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   19.11.2019 р. у справі №160/9229/19 залишено без руху, та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків  апеляційної скарги /а.с. 126/.    
У встановлений судом строк відповідачем було виконано вимоги вищенаведеної ухвали суду апеляційної інстанції / а.с. 128-130/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020р.  у справі №160/9229/19 у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача - Дніпропетровську митницю ДФС, правонаступником - Дніпровською митницею Держмитслужби, якій  поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення  Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   19.11.2019 р. у справі №160/9229/19 і зупинено дію цього рішення суду /а.с. 132/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 12.05.2020р., про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 134-137/.
Станом на 12.05.2020р. від учасників цієї справи будь-яких заперечень щодо апеляційного розгляду цієї справи в порядку письмового провадження до суду не надходило, як і не надходило до суду письмового відзиву позивача на апеляційну скаргу.  
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що позивачем у справі було укладено зовнішньоекономічний контракт з компанією QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD. (Китай) (продавець) № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р. на поставку товару в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною цього контракту, та умовами контракту, серед іншого  було визначено, що поставки товару здійснюється за правилами ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 р., які мають обов`язковий характер для сторін у рамках даного контракту, та зазначаються в Специфікації (Додатках) до контракту, а оплата товару, що поставляється згідно за контрактом № MSH-1-2017 від 19.10.2017 року, здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на підставі специфікації шляхом прямого банківського переказу по системі S.W.I.F.T. / а.с. 31-33/, також умовами цього контракту з урахуванням додаткових угод №2 від 02.04.2018р. та №5 від 19.10.2017р. / а.с, 34,35/ специфікації №14 від 13.05.2019р. / а.с. 36/ визначено, що  поставка партій товару  відбувається на умовах поставки FOB Qingdao (Циндао), згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010, умови оплати: оплата в розмірі 67445 доларів США (повна вартість партії товару за специфікацією №14 від 13.05.2019р.) здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
Продавцем за вищезазначеним контрактом у липні 2019р. було здійснено поставку партій товару на адресу позивача у справі  до України у зв`язку з чим - з метою митного оформлення товарів, позивач - ТОВ «АМТ ТРЕЙД», подав до відділу митного оформлення «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію (далі– ЕМД): № UA110030/2019/008955 від 25.07.2019р. на товар – тачки ручні, несамоходні, садові, для легких будівельних та садово-городних потреб, з металевим каркасом та коритом з листового металу мод. 90/160к; - тачка одноколісна «Vitals» мод.100/180к , - тачка одноколісна «Vitals»  мод.100/180, загальна кількість 4750 шт. на загальну суму 67445 доларів США - згідно специфікації №14 від 13.05.2019р., на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) № WB19-09 від 20.05.2019р., пакувального листа / а.с.28-30/.
При цьому необхідно зазначити, що митна вартість задекларованого товару, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції), і на підтвердження заявленої митної вартості для  митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме : - зовнішньоекономічний контракт № MSH-1-2017 від 19.10.2017р.,
- додаткові угоди №2 від 02.04.2018р. та №5 від 19.10.2017р.,  - специфікацію (додаток) №14 від 13.05.2019р.; рахунок - фактуру (інвойс): № WB19-07 від 20.05.2019р.; - пакувальний лист. / а.с. 31-38/
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, які були надані декларантом  митному органу разом з письмовими поясненнями, а саме роздруківку сторінки з сайту компанії виробника задекларованого товару, ліцензію виробника на зайняття підприємницькою діяльністю з перекладом, прайс-лист виробника, комерційну пропозицію   та повідомлено про неможливість надання додаткових документів /а.с.12-18/ і відповідачем за результатами розгляду наданих позивачем документів 29.07.2019р. прийнято рішення про коригування митної вартості № UA110000/2019/800185/2 відповідно до якого митна вартість задекларованого за МД UA110030/2019/008955 від 25.07.2019р. товару визначена згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України та різниця митних платежів (з ПДВ) від митної вартості, визначної підприємством та скоригованої митницею склала 251370,96 грн. / а.с. 10-13/. 
Також судом під час розгляду справи встановлено, що з метою випуску товарів у вільний обіг позивачем було подано до митного органу нову МД № UA110030/2019/009034 від 29.07.2019р.,  у яких вказано митну вартість товару на рівні, визначеному вищенаведеним  рішенням відповідача з відповідною сплатою до бюджету митних платежів та здійснено митне оформлення товару.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 р.).
При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду справи відповідач наполягає ( у письмових запереченнях на адміністративний позов) на те, що під час здійснення митної оцінки товару на підставі доданих позивачем до ВМД документів було виявлено ряд розбіжностей та відсутність необхідних відомостей, щодо ціни задекларованого товару, яка була сплачена або підлягала сплаті, а також через ненадання декларантом певних документів, що унеможливлювало проведення перевірки числових значень заявленої декларантом (позивачем) митної вартості.
Так ч. 1 ст.  246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За правилами ст.  248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що  декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).
Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Статтями  49-58 Митного кодексу України  визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:
1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається : 
1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Сукупний аналіз положень ч. 3 ст.  53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст.  54, ст.  58 Митного кодексу України  дає підстави зробити висновок про те,  що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у  статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
З наданої суду копії рішення відповідача про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження у цій справі / а.с. 10-13/, вбачається, що  підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, наявні раніше прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості, але такі висновки митного органу, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта ладних повноважень, що викладені ним у вищенаведених рішеннях, які є предметом оскарження у цій справі,  спростовуються аналізом наданих позивачем відповідачу під час митного оформлення товару, та суду під час розгляду справи, документів на підтвердження господарських операцій щодо придбання позивачем задекларованого товару та ввезення його  на митну територію України, а саме . 
На підтвердження транспортних витрат, пов`язаних з транспортуванням задекларованого товару, позивачем надано: договір №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., укладений з перевізником компанією Global Container Lines Latvija SIA (Латвія), на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), за умовами якого загальну вартість договору становить із сум, визначених в інвойсі та/або актах виконаних робіт, наданих перевізником замовнику; заявку на поставлення вантажу № 9/1 від 15.05.2019р., у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 4360 доларів США за 5 контейнерів, а також документи, які підтверджують факт здійснення перевезення 5 контейнерів та розрахунок за перевезення цих контейнерів відповідно до умов вищезазначеного договору перевезення вантажу морським транспортом / а.с.44-55/, і усі надані позивачем документи (коносамент, інвойс, акт виконаних робіт, платіжні доручення) містять в собі інформацію для підтвердження числового значення транспортних витрат, як складової митної вартості товару, і у своїй сукупності надають можливість митному органу здійснити перевірку таких числових значень.
При цьому необхідно враховувати, що митна декларація країни відправлення, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не є обов`язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару, а щодо вимоги митного органу про необхідність   надання інформації стосовно виробника задекларованого товару, то відповідно до п. 10.5 контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р. виробником задекларованого позивачем товару є продавець - компанія QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD  / а.с. 31-33/, при цьому умовами цього контракту не передбачено обов`язку продавця надати покупцю копії ліцензії на виробництво товару; копії нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копії сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копії свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN, що виключає наявність таких документів у розпорядження покупця за контрактом (позивача у справі).
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів,   у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, що у свою чергу з урахуванням того, що декларантом позивачем у справі, під час здійснення митного оформлення задекларованого ним за ЕМД № UA110030/2019/008955 від 25.07.2019р. товару  для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості  були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, умовами контракту №MSH-1-2017  від 19.10.2017 р., у межах якого здійснено поставку задекларованого товару, які дозволяють визначити митну вартість цього товару за ціною договору (метод №1) ,  а  відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено існування розбіжностей, які викликали в нього сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості  задекларованого товару,  а відтак доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у наданих декларантом документах та про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору є безпідставними.
При цьому необхідно зазначити, що аналіз положень ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 цієї статті МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість, але витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України, а ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.
Отже з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Дніпропетровської митниці  ДФС про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/800185/2 від 29.07.2019р. прийнято митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і  суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем  позовних вимог у повному обсязі. 
Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення  даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено  правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і  оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 19.11.2019 р.  у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-–

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби -  залишити без задоволення. 
Рішення   Дніпропетровського   окружного    адміністративного    суду   від   19.11.2019 р. у справі №160/9229/19  – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
          Повний текст виготовлено та підписано – 12.05.2020р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко