ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №826/3497/16
адміністративне провадження №К/9901/30704/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 ( суддя Федорчук А.Б.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 (головуючий суддя   Глущенко Я.Б., судді:  Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.) у справі   № 826/3497/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент" до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Бюро інвестиційних проектів-проектний менеджмент» звернулося у суд із позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.02.2016 року №0001231101, яким нараховано штрафні санкції за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 79454,96 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у позивача відсутня будь-яка заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів перед бюджетом, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 9.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 16.02.2016 р. № 0001231101.
Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані висновком про те, що дії податкового органу по проведенню перевірки з питань своєчасності сплати зобов`язань з податку на додану вартість, результати якої оформлені актом 12.02.2016 за № 7292/26-58-11-01-09-31059394, є протиправними, а відтак ця перевірка не може породжувати правових наслідків. Здійснивши аналіз положень податкового законодавства стосовно видів перевірок, порядку та повноти їх проведення, суди дійшли висновку, що на час проведення відповідачем перевірки питання своєчасності сплати зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до приписів  статті 75 Податкового кодексу України  були предметом саме документальної перевірки.
При цьому судами зазначено про відсутність заборгованості позивача перед бюджетом, з огляду на: наявність скасованих судом податкових повідомлень - рішень, наданих позивачем платіжних доручень, рішення контролюючого органу щодо погодження застосування податкового компромісу, довідки контролюючого органу про відсутність заборгованості.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на невірне застосування судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати постанови судів попередніх інстанцій, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, пункту  57.1 статті 57,  статті  126 Податкового кодексу України та процесуального права, а також на те, що контролюючим органом не порушувались вимоги законодавства при проведенні камеральної перевірки, оскільки за результатами проведеної перевірки встановлені порушення позивачем строків несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, а тому факт порушення свідчить про обґрунтованість винесення спірного податкового повідомлення-рішення. 
Від Товариства до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін з огляду на    законність та обґрунтованість цих рішень.
Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість (з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань) ТОВ «Бюро інвестиційних проектів - проектний менеджмент» за період з 27.01.2014 по 2016 рік з податку на додану вартість.
За результатом перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 12.02.2016 за № 7292/26-58-11-01-09-31059394, згідно якого перевіркою встановлені порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 розділу II Податкового кодексу України.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2016 № 0001231101, яким позивачу нараховано штрафні санкції за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 79454,96 грн.
Вважаючи спірне податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
За положеннями частини другої  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини другої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом перевірки були виключно питання своєчасності сплати Товариством грошового зобов`язання з податку на додану вартість, задекларованого у податкових деклараціях за період з 27.01.2014 по 2016 рік. В основу застосування штрафу взято акт перевірки (без визначення виду перевірки).
Пунктом  20.1.4  статті  20 ПК України  (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин,  ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків, але даною нормою законодавством чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися в порядку, встановленому  Податковим кодексом України.
Згідно з пунктом  49.2  статті  49 ПК України  платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього  Кодексу  подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Разом з цим пунктом  54.1  статті  54 ПК України  встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пп.  75.1.1. п.  75.1  ст.  75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом документальної перевірки є зокрема своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, що передбачено пп.  75.1.2. п.  75.1  ст.  75 ПК України.
В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз. 1 пп.  75.1.2  п.  75.1  ст.  75 ПК України).
Статтею 76 ПК України  врегульовано порядок проведення камеральної перевірки, згідно пункту 76.1 якої камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Відповідно до п.  76.2  ст.  76 ПК України  порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог  статті 86 цього Кодексу.
Згідно п.  86.2  ст.  86 ПК України  за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.
Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.
Натомість до 01 січня 2017 року (до внесення змін до  статті 75 ПК України) питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених  ПК України  податків та зборів були предметом документальної перевірки, якій властиві зовсім інші ознаки в залежності від її виду (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).
Невиконання податковим органом Порядку проведення документальних планових/позапланових перевірок на виконання вимог ст.  77,  78,  79 ПК України    призводить до порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій та відсутності правових наслідків перевірки, яка не охоплювала на час її проведення питання своєчасності сплати грошового зобов`язання.
Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року по справі № 826/1975/17 (К/9901/33866/18), від 13 червня 2018 року по справі №806/902/16 (К/9901/19833/18).
З огляду на викладене Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, правильним є висновок судів про відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки, тому дії відповідача по проведенню камеральної перевірки з цього питання та винесення за її результатами податкового повідомлення-рішення є протиправними.
Посилання контролюючого органу у касаційній скарзі на виявлені порушення, які зафіксовані актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідач до 01 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання в межах камеральної перевірки, чим порушив вимоги пп.  75.1.1  п.  75.1  ст.  75 ПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до  статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями  341,  343,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018  у справі   № 826/3497/16 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду