ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 465/4959/17
провадження № 61-1752 св 19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати                      Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),          Журавель В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Львівагромашпроект»,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у складі судді Ванівського Ю. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у складі колегії суддів Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТДВ «Львівагромашпроект», просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, інфляційні нарахування та зобов`язати відповідача надати уточнюючу довідку про заробіток за період з 2004 року по 30 листопада 2008 року, а також стягнути відшкодування моральної шкоди.
 
Вимоги обґрунтовував тим, що у період з 2004 року по 30 листопада 2008 року працював у ВАТ «Львівагромашпроект» в конструкторському відділі на посаді провідного інженера-інструктора. 
 
Розрахункові зарплатні листки видавалися працівникам індивідуально в запечатаних конвертах, а гроші вони отримували по банківських картках. 
 
Зазначає, що не міг порівняти свій заробіток із заробітком інших працівників. 
 
Коли позивач дізнався про маніпулювання з його заробітною платою, виявилося, що було істотне зменшення його заробітку, яке пожиттєво зменшило розмір його пенсії і спричинило йому матеріальну і моральну шкоду. 
 
26 липня 2017 року позивач звернувся до нового керівника із заявою про усунення несправедливості, а саме надати розрахунок заборгованої йому частини заробітної плати за період з 2004 року по 30 листопада 2008 року і компенсувати цю заборгованість інфляційними нарахуваннями, а також надати довідку про збільшений заробіток у ВАТ «Львівагромашпроект» за період з 2004 року по 30 листопада 2008 року для перерахунку пенсії, однак 25 серпня 2017 року отримав лист з відмовою.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «Львівагромашпроект» про відшкодування матеріальної шкоди, виплату інфляційних нарахувань на заборговану частину заробітку, видачу уточнюючої довідки про заробіток та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що оплата праці ОСОБА_1 у період з 2004 по 2008 рік здійснювалася ТДВ «Агропромашпроект» на підставі штатних розписів, які у робочому порядку погоджувалися керівниками підрозділів та погоджувалися й підписувалися головою профспілкової організації.
 
Позивачу нараховувалися і своєчасно виплачувалися заробітна плата, персональні доплати згідно до штатного розпису за відпрацьований час, премії квартальні і одноразові, матеріальні допомоги, відпускні і лікарняні виплати, індексації зарплати відповідно до діючого рівня інфляції, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
 
Зазначає, що йому як провідному інженеру-конструктору встановили менший розмір посадового окладу, ніж посадовий оклад працівників нижчої кваліфікації, інших провідних інженерів-конструкторів, при оплаті праці не врахували його кваліфікацію та значний трудовий стаж.
 
Стверджує, що суди відмовили у задоволенні клопотань про виклик свідків, витребування наказів, квартальних та річних планів роботи, довідки про заробітну плату.
 
Заперечення/відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу від адвоката Мартинюка Ю. А., який діє в інтересах ТДВ «Агропромашпроект», у якому представник відповідача просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Зазначає, що судами встановлені обставини щодо погодження штатних розписів позивача керівниками підрозділів та головою профспілкової організації, регулярного підвищення його посадового окладу і виплаченої заробітної плати. Посадовий оклад позивача вищий, ніж посадовий оклад інженерів коннструкторів І категорії.
 
Стверджує, що суди обґрунтовано відмовили позивачу у задоволенні клопотань про витребування доказів, виклик свідків, оскільки вони не містили обґрунтувань, яке значення мають ці докази для справи; які відомості можуть надати свідки, окрім тих, що вже наявні у справі.
 
Зазначає, що суди обґрунтовано зробили висновок, що у матеріалах справи достатня кількість доказів, необхідних для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
 
У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , у якій позивач зазначає, що на штатних розписах відсутні підписи голови профспілки, а його посадові оклади дійсно занижені, що свідчить про його дискримінацію. Клопотання про виклик свідків вважає вмотивованими.      
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що  ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , ІІ група інвалідності безтерміново, запис від 23 березня 2015 року.
 
З 2004 року по 30 листопада 2008 року ОСОБА_1 працював на посаді провідного інженера-конструктора в конструкторському відділі у ВАТ «Львівагромашпроект».
 
Наказами ВАТ «Львівагромашпроект» від 28 квітня 2005 року № 92 «Про зміну в оплаті праці», від 30 січня 2006 року № 14 «Про зміну в оплаті праці», від 17січня 2007 року № 12 «Про продовження дії наказів по оплаті праці», від 30 січня 2007 року № 131 «Про зміну в оплаті праці», від 17 січня 2008 року № 8 «Про оплату праці», від 08 лютого 2008 року № 19 «Про зміну в оплаті праці» керівникам, спеціалістам і службовцям, до категорії яких відноситься і позивач встановлені посадові оклади.
 
Посадовий оклад ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року становив 450 грн, надбавка 50 грн; з 01 березня 2004 року 450 грн, надбавка 50 грн; з 01 квітня 2005 року 700 грн; з 01 січня 2006 року 900 грн; з 01 січня 2007 року 900 грн; з 01 червня 2007 року - 1150 грн; з 01 січня 2008 року 1150 грн; з 01 лютого 2008 року 1400 грн, надбавка 200 грн.
 
Оплата праці ОСОБА_1 за 2004 рік становила 8182,61 грн, в середньому за місяць 681,88 грн; за 2005 рік - 10 155,39 грн, в середньому за місяць 846,28 грн; за 2006 рік - 14 220,24 грн, в середньому за місяць 1185,02 грн; за 2007 рік 16 641,8 грн; за 2008 рік 22 447,82 грн, в середньому за місяць 2040,71 грн.
 
Встановлено такі коефіцієнти збільшення посадових окладів:
- з 01 січня 2004 року по 29 лютого 2004 року - 1,24 %;
- з 01 березня 2004 року по 31 березня 2005 року - 1,34 %;
- з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року - 1,31 %;
- з 01 січня 2006 року по 31 травня 2007 року - 1,50 %;
- з 01 червня 2007 року по 31 січня 2008 року - 1,37 %;
- з 01 лютого 2008 року по 30 листопада 2008 року - 1,57 %.
 
Відповідно до довідки ТДВ «Львівагромашпроект» від 03 вересня 2012 року № 354/1 заробітна плата ОСОБА_1 , яка нараховувалася при обчисленні пенсії, склала 71 649,56 грн.
 
26 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Генерального директора ТДВ «Львівагромашпроект» про відшкодування недовиплаченої частини заробітку, видачу уточнюючої довідки про заробіток.
 
Згідно відповіді ТзДВ «Львівагромашпроект» від 22 серпня 2017 року всі нарахування ОСОБА_1 здійснювалися згідно діючих у товаристві документів. Нараховувалися і своєчасно виплачувалися заробітна плата, персональні доплати згідно до штатного розпису за відпрацьований час, премії квартальні і одноразові, матеріальні допомоги, відпускні і лікарняні виплати, індексації зарплати відповідно до діючого рівня інфляції.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на 07 лютого 2020 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судові рішення відповідають вимогам статті 263 ЦПК України, відповідно до якої вони мають ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законними і обґрунтованими.
 
Відповідно до частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.
 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці», частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
 
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій, вивчивши обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, у тому числі штатних розписів, розрахункових листів, дійшли обґрунтованого висновку, що всі нарахування ОСОБА_1 здійснювалися згідно чинних норм про оплату праці та наявних у відповідача внутрішніх документів. Нараховувалися і своєчасно виплачувалися заробітна плата, персональні доплати згідно до штатного розпису за відпрацьований час, премії квартальні і одноразові, матеріальні допомоги, відпускні і лікарняні виплати, індексації зарплати відповідно до діючого рівня інфляції.
 
Доводи касаційної скарги щодо різних посадових окладів полягають у незгоді з працедавцем щодо розміру встановленого позивачу окладу та є необґрунтованими, оскільки такі посадові оклади встановлені відповідно до вимог законодавства та враховують наявність різних структурних одиниць у межах конструкторського відділу ВАТ «Львівагромашпроект», а також положення статті 1 Закону України «Про оплату праці» та статті 94 КЗпП України. 
 
Доводи позивача щодо відсутності підписів голови профспілки на штатних розписах є необґрунтованими, оскільки голова профспілки погоджував накази, якими ці штатні розписи встановлювалися, його підписи на наказах наявні.
 
Доводи касаційної скарги щодо відмови у задоволенні клопотань про виклик свідків та витребування доказів не є підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки позивачем не зазначено, на встановлення яких саме обставин подавалися такі клопотання та чому ці обставини мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться за межами розгляду справи касаційним судом, який лише перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.
 
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
  
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                               В. І. Журавель
 
                                                                                                          М. М. Русинчук