ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3052/19                                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 травня 2020 року                                                                    м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                                                 Ганечко О.М.,
суддів:                                                                                                                            Кузьменка В.В.,
                                                                                                        Шурка О.І.,

          розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ,     третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, 

  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа – Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2019      № 630 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2019 № 630 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності».
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи апелянта обґрунтовані тим, що спірний наказ є правомірний, позаяк, в контексті вимог пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, якими передбачено прямий обов`язок командира військової частини за новим місцем служби винної особи видати наказ щодо притягнення до матеріальної відповідальності, право перевіряти правильність проведення службового розслідування за попереднім місцем служби, а також проведення власного службового розслідування нормами даного Положення не передбачено.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308  КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі рапорту командира евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2019 (вх. №447), наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2019 №1200 та наказів про продовження терміну проведення службового розслідування від 22.07.2019 №1261, від 01.08.2019 №1346, від 05.08.2019 №1388, від 20.08.2019 №1493, від 02.09.2019 №1580 у Військовій частині НОМЕР_2 було проведено службове розслідування по факту відсутності предметів в лабораторіях п. 1.2. ПЛІТ-АР.
З Акту службового розслідування, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_2 06.09.2019 (а.с.15-17,51-56,120-125) встановлено, що згідно наряду командира військової частини НОМЕР_3 (м. Біла Церква) №31 від 09.03.2017 до військової частини НОМЕР_4 27.04.2017 прибула на передачу пересувна лабораторія вимірювальної техніки ПЛІТ-АР заводський номер 448-23-106 на базі УРАЛ-375А №76-94НЗ. Опис та передача лабораторії почалась 28.04.2017, але передача не була завершена. За даний автомобіль відповідав старший прапорщик ОСОБА_1 , який у 2017 році і доставив даний автомобіль до Військової частини НОМЕР_4 для передачі.
Відібрати пояснення в старшого прапорщика ОСОБА_1 не було можливості, оскільки він, відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.04.2018 №55-рс, був призначений на посаду командира навчального танкового взводу - викладача навчальної танкової роти навчального танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 у смт. Десна.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2018 №145 старший прапорщик ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав і направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 смт. Десна Чернігівської області.
Розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2019 №1449 до Військової частини НОМЕР_4 була відправлена комісія від Військової частини НОМЕР_2 для опису пересувної лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2 ПЛІТ-АР заводський номер 448-23-106 на базі УРАЛ-375А № 76-94НЗ.
Згідно з актом огляду від 06.09.2019 № 4 комісія виявила відсутність наступних приборів в пересувній лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2. ПЛІТ-АР: магазин опору вимірювальний Р4831 - 1 шт.; секундомір СОС-пр2б-2 - 2 шт.; прибор комбінований Ц4315-1 шт.; установка вольтметр В1-8 - 1 шт.; вольтметр Є-533 - 1 шт.
Водночас розслідуванням встановлено, що згідно з актом прийому-передачі посади від 27.06.2003 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2003 № 3 у період з 07.06.2003 по 10.06.2003 старший прапорщик ОСОБА_1 прийняв справи та посаду начальника майстерні вимірювальної техніки (стан майстерні ПЛІТ-АР – технічно справна, відповідає 2 категорії; укомплектовано на 95%).
Також розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2019 №830 проведено службове розслідування по факту не передачі пересувної лабораторії ПЛІТ-АР №448-23-106 відповідно до наряду командира Військової частини НОМЕР_3 від 09.03.2017 №31.
Відповідно до акту службового розслідування від 14.06.2019 було встановлено, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2010 №785 “Про розподіл автомобільної техніки по групам експлуатації, визначення річної норми моторесурсу та закріплення особового складу за автомобільною технікою” УРАЛ-375 військовий номер НОМЕР_5 закріплена за старшим прапорщиком ОСОБА_1 . 
З пояснення командира навчального танкового взводу – викладача навчальної танкової роти навчального танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 стало відомо, що він дійсно передавав пересувну лабораторію ПЛИТ-АР (далі вірна назва пересувної лабораторії - ПЛІТ-АР) заводський номер НОМЕР_6 , але під час передачі були виявлені недоліки у комплектності. З метою усунення даних недоліків він повернувся до Військової частини НОМЕР_2 , але, не встигнувши доробити акти на списання (картки не комплектності), він був направлений до зони виконання АТО у травні 2018 року. Повернувшись з вказаної зони приступив до здачі посади. Під час здачі посади він повідомляв про непередану пересувну лабораторію ПЛІТ-АР командуванню підрозділу, але жодних заходів стосовно передачі проведено не було (а.с.97,176). 
З пояснень командира евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону молодшого лейтенанта ОСОБА_2 стало відомо, що він прийняв посаду у січні 2019 року. На час прийому посади пересувна лабораторія ПЛІТ-АР знаходилась в м. Гуйва, але про те як вона туди потрапила і в якому технічному стані та в якій комплектації йому не відомо.
З пояснень заступника командира ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 стало відомо, що за наказом заступника командира Військової частини НОМЕР_2 з озброєння 20.03.2019 він вибув до Військової частини НОМЕР_4 в смт. Гуйва для передачі техніки, а саме: ПЛІТ-АР заводський номер 448-23-106 на базі УРАЛ-375А. Оглянувши даний автомобіль разом з представником Військової частини НОМЕР_4 , було виявлено тріщини зі слідами підтікання охолоджувальної рідини на правій стороні картера двигуна, з чого зроблено висновок, що в зимовий період даний автомобіль знаходився з залитою в охолоджувальну систему водою. Про даний факт він повідомив командира ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_2 та заступника командира Військової частини НОМЕР_2 з озброєння. Зі слів майора ОСОБА_3 за даний автомобіль відповідав старший прапорщик ОСОБА_1 , який у 2017 році і доставив даний автомобіль до Військової частини НОМЕР_4 для передачі, але за браком технічної документації не передав його.
На даний час ні в стройовій частині, ні в автомобільній службі, ні в метрологічній службі актів, які б засвідчували передачу автомобіля УРАЛ-375 ПЛІТ-АР номер НОМЕР_5 відповідно до вимог статті 63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 9.1 Положення про військове корабельне господарство, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 немає.
Згідно з довідками - розрахунками про вартість шкоди, завданої державі, внаслідок втрати майна служби метрології та стандартизації така вартість становить 16387,05 грн.
Враховуючи встановлені обставини, запропоновано, зокрема, начальнику стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого      постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, у п`ятиденний термін направити копію матеріалів службового розслідування до Військової частини з метою притягнення колишнього командира евакуаційного взводу (начальника майстерні вимірювальної техніки) старшого прапорщика ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 16387,05 грн., пов`язаною з втратою майна.
09.09.2019 командиром Військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №740 “Про результати службового розслідування”, відповідно до якого службовим розслідуванням встановлено усі необхідні елементи для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, а саме: заподіяння шкоди Військовій частині НОМЕР_2 – незбереження майна, переданого під звіт; протиправна поведінка у формі порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, положень, порядків та законів України в частині обов`язку утримувати ввірене майно та техніку у справному стані, дбайливо ставитись до переданого майна, озброєння, техніки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, що відобразилось у невиконанні позивачем його прямих обов`язків; наявність вини у заподіянні шкоди; наказано начальнику стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого      постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, у п`ятиденний термін направити копію матеріалів службового розслідування до Військової частини НОМЕР_1 смт. Десна Чернігівської області з метою притягнення колишнього командира евакуаційного взводу (начальника майстерні вимірювальної техніки) старшого прапорщика        ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 16387,05 грн., пов`язаною з втратою майна (а.с.18-20,46-50,115-119).
Листом від 09.09.2019 №2977 Військовою частиною НОМЕР_2 на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 направлено копії матеріалів службового розслідування та наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2019 №740 (а.с.83).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2019 №630 “Про притягнення до матеріальної відповідальності”, на підставі матеріалів службового розслідування Військової частини НОМЕР_2 та наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2019 № 740, оголошено нестачу у сумі 16387,05 грн.; відповідно до пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, за втрату майна пересувної лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2. ПЛІТ-АР заводський номер 448-23-106 на базі УРАЛ-375А №76-94Н3, а саме: магазин опору вимірювальний Р4831 - 1 шт.; секундомір СОС-пр2б-2 - 2 шт.; прибор комбінований Ц4315-1 шт.; установка вольтметр В1-8 - 1 шт.; вольтметр Є-533 - 1 шт. притягнуто командира 2 навчального взводу - викладача 3 навчального курсу школи (загальновійськової підготовки) старшого прапорщика ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди відповідно до довідок-розрахунків (про вартість шкоди, завданої державі внаслідок передчасного виведення з ладу майна метеорологічної служби) на суму 16387,05 грн.; провести утримання з грошового забезпечення позивача; старшого прапорщика ОСОБА_1 позбавити премії за вересень місяць 2019 року у повному обсязі.
Не погоджуючись з зазначеним вище наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності з підстав виявлення відсутності приборів в пересувній лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2. ПЛІТ-АР, а саме: магазин опору вимірювальний Р4831 - 1 шт.; секундомір СОС-пр2б-2 - 2 шт.; прибор комбінований Ц4315-1 шт.; установка вольтметр В1-8 - 1 шт.; вольтметр Є-533 - 1 шт. є необгрунтованим, позаяк відсутні докази, які б свідчили про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності в результаті дій (бездіяльності) позивача, та оскільки службовим розслідуванням не підтверджено умисної вини саме позивача у розкраданні або втраті військового майна.
Оцінюючи доводи апелянта у взаємозв`язку з обставинами справи, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого      Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV    (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються  до  кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Разом з тим, нормами пункту 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого    постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР    (далі - Положення № 243/95) передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Пунктами 3, 4 Положення  №243/95, встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:                     а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в)    причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
          Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
          Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
          Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.
          Пунктом 8 Положення № 243/95 встановлено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
          Відповідно до пункту 10 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (Розділ II “Обмежена матеріальна відповідальність”).
          Випадки застосування до військовослужбовців повної матеріальної відповідальності обмежені та чітко визначені пунктом 13 Положення № 243/95, а саме, застосування повної матеріальної відповідальності можливо, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Абзацом 2 пункту 16 Положення № 243/95 передбачено, що обчислення  розміру  шкоди,  що    підлягає    відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Згідно з пунктом 17 Положення № 243/95 командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У свою чергу приписами пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення № 243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та            її наслідки. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.
          Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори  військовозобов`язаного повністю доведено,  командир  (начальник)  військової  частини  не пізніш як у місячний термін з дня закінчення  розслідування  видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У разі, коли  шкоду  заподіяно  кількома  особами,  у  наказі визначається точний розмір суми, що  стягується  окремо  з  кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.
          Пунктом 37 Положення №243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках:    коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.
          В контексті викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що до повної матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених пунктом 3 Положення № 243/95, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою.
          Обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
          А тому, Військовою частиною НОМЕР_2 мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою, оскільки для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
          В той же час, висновок про заподіяння позивачем шкоди державі у сумі 16387,05 грн. було зроблено відповідачем, оскільки згідно з актом огляду від 06.09.2019 № 4 Комісією виявлено відсутність наступних приборів в пересувній лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2. ПЛІТ-АР: магазин опору вимірювальний Р4831 - 1 шт.; секундомір СОС-пр2б-2 - 2 шт.; прибор комбінований Ц4315-1 шт.; установка вольтметр В1-8 - 1 шт.; вольтметр Є-533 - 1 шт., незважаючи на те, що доставка вказаної лабораторії здійснювалась позивачем в квітні 2017 року, тобто з моменту доставки лабораторії до моменту проведення огляду минуло понад два роки.
          Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що акт службового розслідування не містить жодних посилань на фактичні обставини розукомплектування пересувної лабораторії вимірювальної техніки п. 1.2. ПЛІТ-АР саме позивачем.
          Крім того, відповідно до Актів інвентаризації засобів вимірювальної техніки та приладів з визначенням їх реального технічного стану Військової частини НОМЕР_2 від 20.12.2017 №1622 та від 19.12.2018 №4031 ПЛІТ-АР (пункт 20) за бухгалтерським обліком перебуває у військовій частині, але станом на 18.12.2017, згідно з нарядом від 31.10.2016 №315, переміщена у Військову частину НОМЕР_4 (50 окремий ремонтно-відновлювальний полк смт. Гуйва Житомирської області) з метою передачі (а.с.179-183).
          У свою чергу, як вбачається з листа тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_4 від 22.05.2019 №1/727, переданого електронною поштою АСУ “Дніпро” командиру Військової частини НОМЕР_7 (через озброєння) та командиру Військової частини НОМЕР_2 , на виконання вимог наряду командира Військової частини НОМЕР_3 (м. Біла Церква) від 09.03.2017 №31 до Військової частини НОМЕР_4 27.04.2017 прибула з Військової частини НОМЕР_2 на передачу пересувна лабораторія вимірювальної техніки ПЛІТ-АР №448-23-106. Опис та передача лабораторії почалась 28.04.2017, але так і не закінчилась у зв`язку з тим, що здатчики Військової частини НОМЕР_2 29.04.2017 вибули в ППД і більше у Військовій частині НОМЕР_4 не з`являлися, а 14.03.2019 прибули інші посадові особи Військової частини НОМЕР_2 для здачі даного виробу. Під час прийому-передачі ПЛІТ-АР №448-23-106 були виявлені наступні недоліки: тріщина в блоку двигуна внаслідок розморожування; комплектність машини не співпадає з комплектовочною відомістю, виправдовуючі документи на некомплект відсутні; паспорт шасі відсутній. Після виявлення недоліків здатчики Військової частини НОМЕР_2 вибули до ППД та станом на 22.05.2019 до Військової частини НОМЕР_4 не з`являлись. У зв`язку з викладеним, тимчасово виконуючий обов`язки командира Військової частини НОМЕР_4 підполковник ОСОБА_5 просив сприяння щодо вирішення питання по прийому-передачі пересувної лабораторії вимірювальної техніки ПЛІТ-АР №448-23-106, яка перебуває на відкритій стоянці зберігання військової техніки Військової частини НОМЕР_4 .
          Відтак, матеріалами справи підтверджується, що позивач 27.04.2017 доставив пересувну лабораторію вимірювальної техніки ПЛІТ-АР № 448-23-106 до Військової частини НОМЕР_4 для передачі, та з 28.04.2017 даний автомобіль знаходиться на відкритій стоянці зберігання військової техніки Військової частини НОМЕР_4 , не в закритому приміщенні, не під охороною, тобто у вільному доступі, що не заперечував представник третьої особи у судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.
          Отже, матеріали службового розслідування та матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 – 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджували те, що саме з вини ОСОБА_1 та у зв`язку з недбалістю, неутриманням техніки у справному стані, неналежним чином здачею посади, державі було завдано збитки.
          Також суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.06.2018 № 145 старший прапорщик ОСОБА_1 з 14.06.2018 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , знятий з усіх видів забезпечення; вважається таким, що справи та посаду здав і направлений для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 смт. Десна Чернігівської області.
Враховуючи, що повна матеріальна відповідальність військовослужбовців настає у разі, якщо військовослужбовець умисно знищив, пошкодив, зіпсував, здійснив розкрадання або незаконне витрачання    військового майна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Оцінюючи основний та єдиний аргумент апелянта, який зводиться до відсутності протиправних дій або вини командування Військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , з огляду на вимоги пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яким передбачено прямий обов`язок командира військової частини за новим місцем служби винної особи видати наказ щодо притягнення до матеріальної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.
Висновок за результатами проведеного службового розслідування щодо притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця не має наперед встановленої сили для командира (начальника) військової частини. Зазначене підтверджується приписами пункту 23 Положення, згідно якого притягнення командиром до матеріальної відповідальності військовослужбовця, після закінчення службового розслідування, здійснюється за наявності двох умов: особисто проведеної командиром співбесіди та повністю доведеної вини військовослужбовця. 
Командир військової частини наділений правом притягнення або непритягнення до матеріальної відповідальності винної особи, за результатами розгляду матеріалів розслідування, особисто проведеної співбесіди, а також власної оцінки факту доведеності вини військовослужбовця. Зазначеним правом, а не обов`язком, також наділений вищий за підлеглістю командир, який перевіряє обґрунтованість притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця за результатами оскарження наказу безпосереднього командира (пункт 24 Положення).
Отже, висновок апелянта про прямий, безальтернативний обов`язок командира військової частини за новим місцем служби, у відповідності до пункту 29 Положення, видати, у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності новоприбулого військовослужбовця за результатом висновку службового розслідування, надісланого з попереднього місця служби, є таким, що позбавляє прав безпосереднього командира, передбачених пунктами 23-24 Положення, а також унеможливлює дотримання прав щодо участі у прийнятті командиром відповідного рішення.
Тобто, обов`язок командира (начальника) військової частини за новим місцем служби винної особи, передбачений у пункті 29 Положення, у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення до матеріальної відповідальності даної особи повинен супроводжуватися дотриманням приписів пунктів 23-24 Положення - проведенням співбесіди командиром та власної оцінки ним факту доведеності вини військовослужбовця, без позбавлення командира права вільного та неупередженого розсуду щодо притягнення чи непритягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, за результатами розгляду матеріалів службового розслідування.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 листопада 2018 року у справі                    № 806/758/17.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5     ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність прийнятого рішення.
Відтак, апелянтом не наведено обґрунтовані доводи та не надано належні та допустимі докази, які б вказували на правомірність його дій, як суб`єкта владних повноважень в межах спірних правовідносин та наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                          О.М. Ганечко

Судді                                                                                              В.В. Кузьменко

     О.І. Шурко