ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/4704/19 пров. № А/857/6086/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Онишкевича Т.В., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 460/4704/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96) про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції – Комшелюк Т.О.,
час ухвалення рішення – 02.03.2020 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 02.03.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови в.о. начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" Бабака С.В. від 8 листопада 2019 року про накладення на засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він відбуває покарання, пов`язане з позбавленням волі, в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)". Постановою в.о. начальника установи Бабака С.В. про накладення дисциплінарного стягнення від 8 листопада 2019 року позивачу оголошена догана. Проте, позивач стверджує, що він не порушував встановленого порядку відбування покарання, а тому підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення не було. Також, позивач вказує на те, що перевірка причин, обставин та мотивів вчинення дисциплінарного проступку була проведене не повністю та не об`єктивно, оскільки не були встановлені та допитані інші свідки, окрім посадових осіб відповідача. За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 460/4704/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вважає, що рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування заходів стягнення.
Накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. Під час проведення перевірки посадовими особами не повно та не об`єктивно здійснено перевірку всіх обставин, зокрема не встановлені та не опитані інші свідки, окрім посадових осіб самого відповідача.
Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 460/4704/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не прибув, однак до суду 15.06.2020 року надійшло письмове клопотання від начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що юрисконсульт юридичної групи Дмитрук І ОСОБА_2 перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами Однак, це клопотання задоволеним бути не може, оскільки жодних доказів на обґрунтованості відкладення розгляду справи не надано. Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень позивача викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі.
При цьому, клопотання сторони про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції, на думку апеляційного суду, необхідно відхилити, оскільки відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка за фактом порушень позивачем вимог порядку відбування покарання проведена відповідачем відповідно до встановленої процедури, з урахуванням обставин справи та поведінки засудженого та відповідачем накладено стягнення на ОСОБА_3 з урахуванням усіх обставин та із дотриманням вимог, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відбуває покарання, пов`язане з позбавленням волі, у Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)".
8 листопада 2019 року в.о. начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" підполковником внутрішньої служби Бабаком С.В. винесена постанова про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_1 у зв`язку з допущеним 3 листопада 2019 року порушенням встановленого порядку відбування покарання, що виразилося у невиконанні загальної команди «Підйом» (а.с. 34).
Позивач, вважаючи зазначену постанову про накладення стягнення протиправною та такою, що належить до скасування, звернувся до суду з даним позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються Кримінально-виконавчим законодавством України, яке складається зокрема, і з Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України).
Відповідно до частини другої статті 7 КВК України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.
Частинами першою, другою статті 9 КВК України визначено, що засуджені зобов`язані:
виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;
виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;
ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;
з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно до абзаців 2, 4 частини третьої статті 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.
Згідно зі статтею 131-1 КВК України, дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.
Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Як підтверджено матеріалами справи, 5 листопада 2019 року начальник відділення СПС № 7 старший лейтенант внутрішньої служби Бугайчук М.П. подав начальнику Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" полковнику внутрішньої служби Луцуку Ю.Ю. рапорт, в якому клопотав перед дисциплінарною комісією колонії про притягнення засудженого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності згідно зі статтею 132 КВК України (а.с.35).
8 листопада 2019 року, начальником відділення СПС № 7 відділу соціально-виховної та психологічної служби Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" старшим лейтенантом внутрішньої служби Бугайчуком М.П., за результатом розгляду матеріалів відносно засудженого ОСОБА_1 по факту невиконання загальної команди «Підйом» складений висновок про завершення перевірки та доцільність розглянути на засіданні дисциплінарної комісії колонії питання щодо притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності, згідно зі статтею 132 КВК України (а.с.36).
Відповідно до висновку 3 листопада 2019 року о 07 годині 00 хвилин в установі була проведена загальна команда «Підйом». Однак, о 07 годині 45 хвилин під час проведення чергового обходу приміщень камерного типу молодшим інспектором ВНіБ сержантом внутрішньої служби ОСОБА_4 , відділення СПС № 7 (ПКТ), в камері № 38 був виявлений засуджений ОСОБА_1 , який не виконав загальну команду «Підйом» та спав на своєму спальному місці вкрившись ковдрою. На зроблене у зв`язку із цим зауваження засуджений не відреагував. В ході проведеної перевірки засуджений ОСОБА_1 , викликався до службового кабінету начальника відділення соціально-психологічної служби, де поводив себе зухвало, надавати письмові пояснення відмовився, усно факт порушення заперечив та вказав що надасть пояснення під час проведення дисциплінарної комісії. Свою вину не визнав ( а.с. 9-10).
03 листопада 2019 року складено акт про відмову надати письмове пояснення, де ОСОБА_1 власноручно зазначив, що надасть пояснення на комісії ( а.с. 15).
Абзацом 2 частини шостої статті 135 КВК України визначено, що під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.
Абзацами 2-7 частини п`ятої статті 135 КВК України визначено, що засуджений та/або його представник мають право:
отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії;
бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності;
ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них;
надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази;
подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.
Згідно з абзацом 3 частини шостої статті 135 КВК України, рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії.
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду (частина сьома статті 135 КВК України).
Частиною третьою статті 134 КВК України визначено, що стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Крім того, вина засудженого ОСОБА_1 підтверджується поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.13,14).
Колегія суддів прийшла до переконання, що зібраними матеріалами підтверджується наявність факту вчинення дисциплінарного проступку зі сторони позивача.
Відповідно до частини першої статті 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.
За змістом довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_1 , на час накладення стягнення спірною постановою, до позивача попередньо застосовувалось 5 стягнень (а.с.40).
З мотивів вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем накладено стягнення на ОСОБА_3 . з урахуванням усіх обставин та із дотриманням вимог, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 460/4704/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 16.06.2020 року