ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11375/19  Номер провадження 22-ц/814/849/20	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Хіль Л.М.
суддів: Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року постановлену під головуванням судді Троцької А.І. 
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ЮНІВЕС» про внесення змін до страхового акту,-

В С Т А Н О В И В :
       
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.
24 грудня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ СК «ЮНІВЕС» про внесення змін до страхового акту – залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення вказаної ухвали, а саме:
-уточнити позовні вимоги, зазначивши чітко зміст позовних вимог - спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;
-надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (768, 40 грн.), або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута їй.
09 січня 2020 року на виконання ухвали від 24 грудня 2019 року, яку вона отримала 30 грудня 2019 року, позивачкою була подана уточнена позовна заява, відповідно до якої, просила суд ухвалити рішення про захист її прав, як споживача страхових послуг. Частково скасувати рішення ПАТ СК «ЮНІВЕС», як страховика, яке прийняте ним 10 травня 2018 року формі страхового акту №ГО-10843/ХВ в частині визначення розміру належного їй страхового відшкодування по страховому випадку від 26 грудня 2017 року за страховим полісом №АМ/2094271 у розмірі 10344,48 грн. та зобов`язати ТОВ СК «ЮНІВЕС» внести зміни до страхового акту в частині визначення розміру належного їй страхового відшкодування по вказаному страховому випадку визначивши його у розмірі 30102,14 грн., замість раніше визначеного – 10344,48 грн.
Стосовно сплати судового збору, посилалась на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року позовну заяву   ОСОБА_1 до ПАТ СК «ЮНІВЕС» про внесення змін до страхового акту - визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвалу мотивовано тим, що позивачем до суду надано позовну заяву аналогічного змісту, позовні вимоги не уточнені, докази сплати судового збору або звільнення від сплати не надані.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що у вказаній ухвалі судом зазначено, що позовна заява оформлена без дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не чітко визначений зміст позовних вимог, однак вона вказує на те, що приписами вказаних статтей не передбачено вимог щодо чіткості та визначеності змісту позовних вимог.
Також вказувала, що вибраний нею спосіб захисту – оскарження рішення страховика шляхом його скасування у певній частині прямо передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не суперечить законодавству. 
Щодо надання документів що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (768,40 грн.), або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону зазначала, що в позовній заяві нею було зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вона звільнена від сплати судового збору. 
Зазначала, що нею були усунуті ті недоліки, які суд першої інстанції помилково і безпідставно вважав недоліками позовної заяви.
Вважає, що встановленню не підлягають ніякі нові обставини, а дослідженню і оцінці підлягають первісна та уточнена позовні заяви та додані до них документи, а також ті, які будуть подані в апеляційному суді. 
З урахуванням викладеного просить суд скасувати ухвалу Октябрського районного суду Полтавської області від 14 січня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.        
Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       З матеріалів справи вбачається, що подана ОСОБА_1 , позовна заява, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2019 року, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали (а.с.28-29).
       Як на підставу залишення позовної заяви без руху, місцевий суд посилався на те, що вона не відповідає вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України, оскільки не чітко визначений зміст позовних вимог – спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
А також позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки спір виник з договірних відносин, судом встановлено, що підлягає сплаті судовий збір.
Суд першої інстанції встановив, що позивачка недоліки позовної заяви не усунула, надіславши до суду позовну заяву аналогічного змісту, позовні вимоги не уточнені, не надавши докази сплати судового збору або звільнення від сплати, тому прийшов до висновку про визнання позовної заяви неподаною в порядку частини третьої статті 185 ЦПК України.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи на виконання ухвали від 24 грудня 2019 року місцевого суду ОСОБА_1 подала позовну заяву з уточненими позовними вимогами.
Разом з тим, позивачка посилається на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення її від сплати судового збору.
Відповідно до положень преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до пункту 22 статті 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Закон України «Про страхування» регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
Виходячи з вище викладеного, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу надання відповідачем позивачу послуг страхування, то на них розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Оскільки у силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»  ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, місцевий суд дійшов помилкового висновку про стягнення з неї судового збору.
В свою чергу, постановляючи ухвалу про повернення заяви позивачу, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального законодавства.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь- якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).
Крім того, ЄСПЛ у пункті 35 рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії», у пункті 32 рішення від ЗО травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а практичних та ефективних.
Оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 185, ст. 374, ст. 379, ст.ст. 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  – задовольнити.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 січня 2020 року скасувати.
Цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ЮНІВЕС» про внесення змін до страхового акту направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий:                                                                       Л.М. Хіль
Судді:                                                                        С.Б. Бутенко
                                                                               С.А. Гальонкін