КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№33/824/200/2020                                                                                         Постанова винесена суддею Колдіною О.О.
Категорія: ст. 183-1 КУпАП                                                                         
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
21 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Танащука М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінськ (Республіка Молдова), громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2016 р.н., працюючого директором ТОВ «Менінг», проживаючого та зареєстрованого за адресою:                     АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, 
 
на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня               2019 року,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня               2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28  КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. 
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                      384 грн. 20 коп.
 
Згідно з постановою суду, у зв`язку з несплатою  ОСОБА_1 аліментів, останній має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ,                 2008 р.н., за період з 03.10.2010 року по 01.04.2019 року в розмірі                        147 606,70 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП.
         
Не погодившись з таким рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати,                     а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку                з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
  В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час перетину кордону йому було повідомлено, що відносно нього відкрита адміністративна справа за несплату аліментів на неповнолітню дитину, у зв`язку з чим йому було заборонено виїзд за кордон по справам, чим було завдано моральні та матеріальні збитки. Після цього його було запрошено до Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, де йому 15.11.2019 року було повідомлено про вищезазначену постанову та частково надано матеріали для ознайомлення, з яких вбачалося, що його було належно повідомлено, хоча на адресу його реєстрації та проживання ніяких матеріалів та викликів із суду не надходило, а більше того, адреса вказана у матеріалах справи ніяким чином до нього не відноситься, у зв`язку з чим він не зміг надати пояснення у суді, а лише отримав результат у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, з чим категорично не згоден.
Також в оскаржуваній постанові вказано, що за період з 03.10.2010 р. по 01.04.2019 р. він мав заборгованість в сумі 147 606,70 грн., однак він фактично ніколи не був боржником по аліментам на свою дитину, постійно допомагає та приймає участь у її вихованні, а заборгованість, яка виникла та стала причиною відкриття виконавчого провадження щодо нього стало те, що він постійно допомагав коштами у виді готівки в сумі, часто значно перевищеній визначеної Законом, що підтверджується доданими до скарги доказами.
Тому державні виконавці належно не провели розрахунок та не повідомили зацікавлених сторін, внаслідок чого стало застосування щодо нього боргового нарахування, про яке йому знову ж таки належно не було повідомлено, оскільки листи надходили на адресу, за якою він не проживає та не зареєстрований. Але, як тільки він дізнався про наявний борг та виконавче провадження, то одразу звернувся до виконавчої служби, перерахував та закрив всі наявні виконавчі провадження, хоча він фактично ніякого боргу не мав, і, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, відомості щодо нього відсутні, будь які виконавчі провадження закритті, а тому дивно, що до нього застосовується адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, про яке він дізнався нещодавно.
Крім того, зазначає, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП та згідно оскаржуваної постанови, він має заборгованість по сплаті аліментів на користь                   ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ,                  2008 р.н., за період з 03.10.2010 р. по 01.04.2019 року, однак суддею його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.
Разом з тим, стаття ст. 188-28 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, та тягне за собою накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тому, виходячи з цього можна припустити, що в резолютивній частині постанови суддею було допущено машинописну помилку, оскільки санкція                 ст. 188-28 КУпАП взагалі не передбачає накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Однак, на сайті «Судова влада» по даній адміністративній справі знаходиться тільки вищезазначена постанова і будь-яких інших постанов не має.
Враховуючи, що підставою розгляду адміністративної справи були матеріали, що надійшли від Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП, та враховуючи спосіб стягнення, можна припустити, що докази подані державним виконавцем, що стали матеріалами розгляду справи, а також винесена постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року були саме за ст. 183-1 КУпАП України, оскільки стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин передбачені саме цією статтею КУпАП.
Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею  183-1 глави 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка вступила в дію 06.02.2018 року.
 Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то дана норма не має зворотної дії в часі, тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.
Таким чином, на думку апелянта, діяння, яке мало місце у даному випадку не могло бути кваліфіковано за ст. 183-1 КУпАП, і він не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки склад правопорушення, передбачений саме даною статтею кодексу в його діях відсутній.
 
Також ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що про оскаржувану постанову він дізнався нещодавно під час перетину кордону, коли йому було відмовлено у виїзді за кордон, оскільки стягувач ОСОБА_2 вказала адресу, за якою він не проживає та не зареєстрований, а тому не міг бути належно повідомлений, у зв`язку з чим навіть не міг знати про наявність будь-яких матеріалів справи у суді. Після вказаної події його було запрошено до Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, де йому 15.11.2019 року було повідомлено про оскаржувану постанову та частково надано матеріали для ознайомлення. А тому, враховуючи його юридичну необізнаність та те, що він фактично ознайомився із оскаржуваною постановою лише 15.11.2019 року,  вважає, що термін на апеляційне оскарження має вираховуватися із вказаного періоду, оскільки він не мав можливості отримати будь яким іншим шляхом вказану постанову, у зв`язку з чим і пропустив термін на її оскарження. 
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1  пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                ОСОБА_1  та його захисника Танащука М.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить по справі постанову, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 належним чином не виконані.
 
Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а саме - за несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н., що призвело до виникнення заборгованості за період з 03.10.2010 року по 01.04.2019 року в розмірі 147 606,70 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
 
Разом з тим, розглянувши даний протокол, суд першої інстанції, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, але визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП, протокол про яке на розгляд до суду першої інстанції не надходив, та в той же час наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, що не передбачено санкцією ст. 188-28 КУпАП.
Отже, постанова судді, у якій зазначена інша стаття КУпАП, за якою особа визнана винною, не може вважатись законною, оскільки в цій ситуації неможливо зробити висновок про правильність застосування норми матеріального права, а відтак постанова судді, як постановлена з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, підлягає скасуванню.
За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, у зв`язку з несплатою                     ОСОБА_1 аліментів, останній має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини -                      ОСОБА_3 , 2008 р.н., за період з 03.12.2010 року по 01.04.2019 року в розмірі 147 606,70 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
 
Вказані обставини підтверджуються даними, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, та матеріалами виконавчого провадження №26720326 в копіях, за якими: на виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавчий лист №2-1007, виданий 04.02.2011 року  Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.12.2010 року і до повноліття, та згідно  Довідки розрахунку заборгованості від 27.04.2019 року, ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів за період з 03.12.2010 року по                       01.04.2019 року в розмірі 147 606,70 грн.
 
При цьому, ні ОСОБА_1 , ні його захисником Танащуком М.В. не надано доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки навіть при наданні ОСОБА_1 документів про сплату аліментів за окремі періоди часу, згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.09.2019 року, ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 року у розмірі 45700, 53 грн.,що також перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та яка була погашена ним у вересні              2019 року, що й стало підставою для винесення 18.09.2019 року державним виконавцем постанов про скасування тимчасових обмежень боржника ОСОБА_1 у правах, в т.ч. і у праві виїзду з України.
 
Твердження апелянта про те, що він не підлягає відповідальності за                            ст. 183-1 КУпАП, оскільки дана норма набрала чинності з 06.02.2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, в т.ч. і в період з 01.03.2018 року по 01.04.2019 року в сумі                         25093, 50 грн., тобто за період часу вже після вступу в дію статті 183-1 КУпАП. 
         Таким чином, вважаю доведеною винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
Разом з тим, враховуючи, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
 
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, а відтак, апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року.
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від                        14 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним             у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, скасувати.
 
Визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,                          і провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
                   Суддя
Київського апеляційного суду                                          Горб І.М.