П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/3482/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Нагірняк Микола Федорович  
Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 
19 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними щодо відмови в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2014 року по 12.09.2019року та зобов`язання нарахувати та виплатити таку компенсацію по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Також, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (номер провадження № 11-345апп19.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та прийняти постанову, якою направити адміністративний позов до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що на її думку, призвело до незаконного винесення ухвали про зупинення провадження.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що суд дійшов правильного висновку щодо необхідності зупинення провадження у справі.
З урахуванням ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу   суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вона відповідає ознакам типової справи №510/1286/16-а у якій 26 червня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу за позовом особи до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Також суд зауважив, що ознаками справи №510/1286/16-а є:
- чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі;
- чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду;
- чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду;
- чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ); статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб (далі - № 2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що справа № 240/3482/20 є типовою справою щодо справи № 510/1286/16-а, а тому провадження у даній справі необхідно зупинити до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а (номер провадження № 11-345апп19).
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Пунктом двадцять першим частини першої статті 4 КАС України встановлено, що    типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 КАС України зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.
Частиною першою статті 290 КАС України визначено, що якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.
Згідно з частини сьомої 7 статті 290 КАС України ухвала про відкриття Верховним Судом провадження у зразковій справі публікується на офіційному веб-порталі судової влади України, а також в одному із загальнодержавних друкованих засобів масової інформації не пізніше ніж за десять днів до дати судового засідання для розгляду зразкової справи.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі. Частиною першою статті 291 КАС України встановлено, що суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати позивачу відповідно до  Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" та постанови  Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" за період з 01.01.2014 року по 12.09.2019 року компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків виплати частини пенсії, донарахованої на виконання постанов Овруцького районного суду Жиомирської області від 12.06.2014 року у справі №286/2523/14 та від 14.08.2014 року у справі №286/4380/14-а;
- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести позивачу відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" та постанови  Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" нарахування та виплату за період з 01.01.2014 року по 12.09.2019 року компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків виплати частини пенсії, донарахованої на виконання постанов Овруцького районного суду Жиомирської області від 12.06.2014 року у справі №286/2523/14 та від 14.08.2014 року у справі №286/4380/14-а.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зауважив, що як вказала ОСОБА_1 у позовній заяві, відповідно до положень ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона має право на компенсацію втрати частини зазначених пенсійних виплат незалежно від строків звернення.
Разом з тим, з аналізу позовної заяви позивача та доданих до неї доказів колегією суддів встановлено, що право ОСОБА_1 на компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків виплати частини пенсії виникло 12.09.2019 року, а тому шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду з даним позовом закінчувався 12.03.2020 року. З матеріалів справи встановлено, що позивач з даним позовом звернулась до суду 10.03.2020 року, тобто в межах встановленого КАС України шестимісячного строку звернення до суду.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач звернулась до суду в межах шестимісячного строку, встановленого КАС України, в даному випадку не підлягає дослідженню питання щодо фактичного встановлення строкових меж триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та обмеження доступу особи до суду, яке є предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі  № 510/1286/16-а. Тобто дана справа не підпадає під ознаки типової по відношенню до справи № 510/1286/16-а.
Отже, з урахуванням встановлених судом обставин та п.3, 4 ч.1 ст.320 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд дійшов помилкового висновку про зупинення провадження по справі до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (номер провадження №11-345апп19, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.