Ухвала    
Іменем  України
 
18 березня 2020 року
м. Київ
справа № 210/5762/19
провадження № 61-3954 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Хлистуненко О. В. від 16 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М., від 11 лютого 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю на виробництві,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ) «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю на виробництві. 
Позовна заява мотивована тим, що її батько  ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків старшого майстра блоку печей доменного цеху № 1 Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Смерть батька ОСОБА_2 настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, у зв`язку з чим вона позбавлена батьківського піклування та любові. Все життя відчуває біль щодо відсутності повноцінної сім`ї, що завдає їй душевного болю та моральних страждань.
Зважаючи на втрату батька,  ОСОБА_2 , смерть якого настала у зв`язку з грубим порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, глибину та
тривалість моральних страждань, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 776 178,00 грн без утримання податків та зборів.     
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, позов     ОСОБА_1  задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, без утримання податку з доходів фізичних осіб 170 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
До Верховного Суду 26 лютого 2020 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення, стягнувши з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 776 178,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього        Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині       другій статті 389 ЦПК України. 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права щодо визначення розміру моральної шкоди, завданою смертю батька на виробництві, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті  касаційного провадження, якщо Верховний Суд  уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних  правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення  відповідно до такого висновку  (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення  від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).  
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд визнає  її необґрунтованою, з огляду на таке.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовуєтьсягрішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Встановивши факт завдання моральної шкоди позивачеві внаслідок смерті її батька на виробництві, суди попередніх інстанцій, враховуючи вимоги розумності та справедливості, обґрунтовано визначили розмір компенсації моральної шкоди у розмір  170 000,00 грн. 
Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIKv. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Верховний Суд уже викладав  у своїй постанові у справі № 212/2362/16-ц від 04 квітня 2018 року висновок щодо застосування статті 23 ЦК України у   правовідносинахщодо визначення розміру моральної шкоди, завданою смертю батька на виробництві, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення  відповідно до такого висновку, підстав для відступлення від якого Верховний Суд не вбачає.
Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновок щодо застосування статті 23 ЦК України, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц, є безпідставними, оскільки розмір моральної шкоди у згаданій справі визначався за інших фактичних обставин, які стосувались відшкодування моральної шкоди, завданій особі у зв`язку з її каліцтвом і суттєвим  погіршення здібностей. Натомість в оскаржуваних судових рішеннях  та у справі  № 212/2362/16-ц  розмір відшкодування моральної шкоди визначався у зв`язку із завданням такої шкоди  позивачеві внаслідок смерті батька на виробництві, а не спричиненням каліцтва позивачеві. 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті  касаційного провадження, якщо Верховний Суд  уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції  переглянув судове рішення  відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення  від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК Українипідстав для визнання касаційної скарги  ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови  у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю на виробництві.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара