Ухвала
Іменем України
      
20 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 604/92/19
провадження № 61-4265ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2019 року позов  ОСОБА_2 задоволеночастково. В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 217 500,00 грн, що становить Ѕ частини від сукупної середньої вартості відчужених ОСОБА_1 без згоди та проти волі ОСОБА_2 транспортних засобів: JEEP GRAND CHEROKEE, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та WOLKSVAGENTRANSPORTER T4, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2019 року визнано неподаною та повернуто.
Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що заявником у встановлений строк не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, тобто не усунуто її недоліку щодо сплати судового збору.
03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Заявник посилається на те, що на виконання вимог ухвали Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року він сплатив судовий збір у розмірі 3 262,50 грн за подання до суду апеляційної скарги та надіслав до апеляційного суду квитанцію від 28 січня 2020 року № 0.0.1597996221.1. Однак, 03 лютого 2020 року він отримав ухвалу від 28 січня 2020 року про повернення апеляційної скарги. Вказує на те, що копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року він отримав 21 січня 2020 року, а не 27 грудня 2019 року, як зазначено судом в ухвалі про повернення апеляційної скарги. Погоджується з тим, що згідно інформації про відстеження поштового відправлення, яка міститься на офіційному сайті «Укрпошти», кореспонденцію з апеляційного суду вручено йому особисто 27 грудня 2019 року о 18:30 годині поштовим відділенням смт Підволочиськ, однак зазначає, що в цей час поштове відправлення він не міг отримати, оскільки вказане поштове відділення працює до 18:00 години. Вважає, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, що призвело до обмеження реалізації його права на апеляційне оскарження судового рішення.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись із рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2019 року, 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому 10 днів з дня отримання ухвали для сплати судового збору у розмірі 3 262,50 грн за вказаними реквізитами або для подання доказів звільнення від сплати цього збору відповідно до положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Заявникові роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що його дохід у 2018 році становив 16 391,70 грн, на підтвердження чого надав довідку про отримання пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому строк для надання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року або для сплати судового збору.
На виконання вимог цієї ухвали ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та долучив копію своєї податкової декларації як фізичної особи-підприємця за 2018 рік, з якої слідує, що основним видом його економічної діяльності є роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах та загальна сума доходу за 2018 рік складає 220 000,00 грн.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено, оскільки розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, не перевищував 5 відсотків розміру річного доходу заявника. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано 10 днів з дня отримання ухвали для оплати судового збору або подання доказів звільнення від його сплати. Заявникові роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.
Копія ухвали Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року надіслана ОСОБА_1 24 грудня 2019 року та отримана ним 27 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 4600114519032).
Оскільки у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунув недолік апеляційної скарги та не сплатив судовий збір, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав її неподаною та повернув.
Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Посилання ОСОБА_1 на те, що за подання апеляційної скарги 28 січня 2020 року ним був сплачений судовий збір, є безпідставними, оскільки ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року заявникові надавалося 10 днів з дня отримання ухвали для усунення зазначеного у ній недоліку. Копія цієї ухвали отримана ним 27 грудня 2019 року. На час постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги відомостей про сплату судового збору ОСОБА_1 у строк, встановлений судом, не було, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо наслідків невиконання вимог ухвали суду є правильним.
Доводи заявника про отримання ним копії ухвали Тернопільського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року 21 січня 2020 року є необґрунтованими і такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова
 
                                                                                                                   В. М. Ігнатенко