ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/5140/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу розпорядника майна Державного  підприємства "Лозівський кінний завод №124" арбітражного керуючого Гнатченка Петра Миколайовича 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020
у справі № 922/5140/14
за заявою Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України"
до Державного підприємства "Лозівський кінний завод № 124", 
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2015 порушено провадження у справі у справі №922/5140/14 про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Рибаченко М.П., призначено попереднє засідання.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2015 у справі №922/5140/14  затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Лозівський кінний завод №124".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.06.2018 у справі №922/5140/14 розпорядником майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" призначено арбітражного керуючого Гнатченка П.М.

19.11.2019 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України звернулось до господарського суду Харківської області з клопотанням, в якому просило здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши учасника провадження у справі № 922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.            

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2019 у справі №922/5140/14 (суддя Усатий В.О.) у задоволенні клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у справі №922/5140/14 відмовлено. 

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства, виходив з того, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не є кредитором чи боржником по справі, не є учасником відносин щодо яких виник спір.

Разом з тим, місцевий господарський суд вказав на те, що обставини, на які посилається Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, яке є органом управління ДП "Лозівський кінний завод №124", будуть враховані судом в подальшому під час розгляду даної справи. 

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 (колегія суддів: Тарасова І.В.- головуючий, Білоусова Я.О., Пуль О.А.) ухвалу господарського суду Харківської області від 22.11.2019            у справі №922/5140/14 скасовано. 

Клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про здійснення процесуального правонаступництва задоволено.      Замінено учасника провадження у справі №922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства України (код ЄДРПОУ 37471967) на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (код ЄДРПОУ 37508596). 

За  висновком апеляційного суду,  ухвала господарського суду першої інстанції про            відмову у задоволенні клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у справі №922/5140/14 про здійснення процесуального правонаступництва прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального            та процесуального права.      

Водночас, ухвалюючи рішення про здійснення процесуального правонаступництва, суд апеляційної інстанції  виходив з приписів      норм ст. 104 ЦК України,      ст. 52 ГПК, ст.ст.            43,      96            Кодексу України з процедур банкрутства                   в їх сукупності, а також того, що      постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади", Міністерство аграрної політики та продовольства України реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, а останнє прийняло до своєї сфери управління цілісний майновий комплекс ДП "Лозівський кінний завод № 124". 

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції,       розпорядник майна ДП "Лозівський кінний завод №124" - арбітражний керуючий Гнатченко П.М. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2019            у справі №922/5140/14.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права - п. 8 ст. 4, ст. ст. 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", що призвело до порушення норм процесуального права - ст. 52 ГПК України.

Пославшись на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру            юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міністерство аграрної політики            та продовольства України (код ЄДРПОУ 37471967) з 17.09.2019 знаходиться в стані припинення, розпорядник майна боржника у касаційній скарзі зазначає, що на момент звернення до суду 19.11.2019 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не було засновником (учасником) ДП "Лозівський кінний завод № 124".

При цьому, заперечуючи висновки апеляційного суду про припинення юридичної особи - Міністерства аграрної політики та продовольства шляхом її приєднання до іншої юридичної особи - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, заявник касаційної скарги посилається на норми п. 8 ст. 4, ст. ст. 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якими визначено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Крім того, розпорядник майна боржника у касаційній скарзі посилається на те, що апеляційним судом не було враховано правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17, відповідно до якої аналіз норм ст. ст. 106, 107 ЦК України, ст. 56-58 ГК України , Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" дає підстави стверджувати, що передавальний акт  для забезпечення обліку прав та обов`язків, які передаються при реорганізації, і його затвердження як юридичний факт  не має самостійного значення  для виникнення універсального правонаступництва. 

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги       розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод №124" - арбітражного  керуючого Гнатченко П.М. у справі № 922/5140/14 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Банасько О.О., Огороднік К.М.), що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 02.04.2020. 

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 922/5140/14 відкрито касаційне провадження       за касаційною скаргою розпорядника майна Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" арбітражного керуючого Гнатченка Петра Миколайовича та додані до неї матеріали на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 922/5140/14 ; призначено розгляд справи за касаційною скаргою розпорядника майна Державного підприємства "Лозівський кінний завод №124" арбітражного керуючого Гнатченка Петра Миколайовича у відкритому судовому засіданні на 20.05.2020 на 10:00.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 922/5140/14 розгляд справи № 922/5140/14 за касаційною скаргою розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод №124" - арбітражного керуючого Гнатченка П.М. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №922/5140/14 відкладено на 03.06.2020 на 10:15.

Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу, в якому просило касаційну скаргу розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод №124" - арбітражного керуючого Гнатченка П.М. залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі №922/5140/14 - без змін, посилаючись на те, що апеляційним судом було правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а також враховано судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах. 

В судове засідання Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 03.06.2020 представники учасників даної справи в судове засідання не з`явились. Про  дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Водночас, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшло клопотання про розгляд справи № 922/5140/14 без участі його представника.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі №922/5140/14 про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124" порушено      в порядку норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"       в редакції, чинній з 19.01.2013 до 21.10.2019 (далі - Закон про банкрутство).

Пунктом 7 ст. 96 Закону про банкрутство визначено, що у разі якщо боржник є державним підприємством або підприємством, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, господарський суд залучає до участі у справі про банкрутство представників органу, уповноваженого управляти державним майном, з повідомленням про порушення провадження у справі про банкрутство такого підприємства.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 28.11.2014,       засновником ДП "Лозівський кінний завод № 124" (код ЄДРПОУ 00846412) є Міністерство аграрної політики України (Міністерство аграрної політики та продовольства України). 

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2015 до участі у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124" залучено            Міністерство аграрної політики та продовольства України як орган, який є засновником (органом управління)      боржника.

Предметом даного судового розгляду є клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому останнє просило здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши учасника провадження у справі №922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.            

Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади"      реорганізовано Міністерство аграрної політики та продовольства шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства; перейменовано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 

При цьому, до поданого клопотання додано акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу ДП "Лозівський кінний завод № 124" зі сфери управління Міністерства       аграрної політики       та продовольства України до сфери управління       Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.10.2019.

Згідно зі ст. 2 Закону про банкрутство      провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,             Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. 

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. 

Згідно з п. п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" реорганізовано Міністерство аграрної політики та продовольства шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства; перейменовано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (постанови).

Відповідно до            п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України "Деякі питання управління Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства об`єктами державної власності" від 09.10.2019 №954-р,            цілісні майнові комплекси            державних підприємств, установ та організацій передано за переліком            згідно з додатком 1 із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства            до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в тому числі і ДП "Лозівський кінний завод № 124" (код ЄДРПОУ 00846412). 

Пунктом 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482, встановлено, що            право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі акту приймання-передачі, який            підписано 18.10.2019, цілісний майновий комплекс            ДП "Лозівський кінний завод № 124" (код згідно з ЄДРПОУ 00846412) передано зі сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства            до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд правильно встановив, що обставини справи підтверджують набуття Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства            України з 18.10.2019 статусу органу управління ДП "Лозівський кінний завод №124".

Отже, надавши оцінку поданим Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України доказам та встановивши наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про здійснення процесуального правонаступництва та заміну учасника провадження у справі №922/5140/14 - Міністерство аграрної політики та продовольства України (код ЄДРПОУ 37471967) на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (код ЄДРПОУ 37508596) на підставі ст. 52 ГПК України.

Водночас, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції та вбачається зі змісту ухвали Господарського суду Харківської області від 22.11.2019, місцевим судом розгляді клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про здійснення процесуального правонаступництва не було досліджено всі обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми ст. 52 ГПК України, ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства, відтак, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у здійсненні процесуального правонаступництва з тих підстав, що Мінекономіки не є кредитором чи боржником по справі, не є учасником відносин, щодо яких виник спір.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 300 ГПК України).

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини справи та виходячи з положень ст. 52 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про здійснення процесуального правонаступництва.

До того ж, апеляційний суд правильно зазначив, і колегія суддів погоджується з ним, що заміна Міністерства аграрної політики та продовольства України як учасника провадження у справі про банкрутство на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не порушує вимоги інших кредиторів боржника та загальний порядок здійснення судового провадження у справі про банкрутство ДП "Лозівський кінний завод № 124".

Аналогічного висновку про наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва органу управління державного підприємства-боржника на підставі ст. 52 ГПК України дійшов Касаційний господарський суд у складі  Верховного      Суду у            постановах від 28.11.2019 у справі № 907/551/14, від            10.12.2019 у справі № 906/1290/15, в ухвалі від 15.01.2020 у справі №5023/2756/11 і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від такого висновку.            

Викладені у касаційній скарзі аргументи розпорядника майна ДП "Лозівський кінний завод № 124" щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції п. 7 ст. 4, ст. ст. 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", порушення ст. 52 ГПК України відхиляються колегією суддів, оскільки викладені без урахування встановлених у даній справі обставин, пункту 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності та не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції про те, що Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з 18.10.2019 є органом управління боржника, а відтак, і про наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва у даній справі.

При цьому, посилання заявника касаційної скарги на правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17, щодо виникнення універсального правонаступництва, не приймаються колегією суддів, оскільки, правовідносини у цих справах не є подібними.

Так, у справі, що розглядається, спірним є питання наявності підстав для здійснення процесуального правонаступництва, а саме: заміни учасника провадження (органу управління боржника) у справі про банкрутство - Міністерства аграрної політики та продовольства України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, до сфери управління якого було передано цілісний майновий комплекс державного підприємства-боржника.

Водночас, у постанові у справі № 910/1879/17, на яку послався скаржник, розглядалось питання щодо доведеності правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" стосовно відповідних підприємств залізничного транспорту,  зокрема, ДП "Донецька залізниця", яке врегульовано окрім загальних норм ЦК України також і нормами Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування". 

До того ж, з питання правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" щодо  прав та обов`язків на нерухоме майно відповідних підприємств залізничного транспорту правову позицію висловила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 918/792/18, згідно якої Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" не обумовлює факт переходу від підприємств залізничного транспорту до ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника усіх прав та обов`язків на відповідне нерухоме майно, фактом вчинення ПАТ "Українська залізниця" дій з переоформлення правовстановлюючих документів на таке майно, а також не пов`язує момент переходу зазначених прав до Товариства, з моментом реєстрації за ним таких прав. 

Отже, аргументи заявника касаційної скарги про невідповідність постанови апеляційного господарського суду положенням чинного законодавства та законність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду. 

Аналізуючи ж питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відтак, наведені розпорядником майна ДП "Лозівський кінний завод №124" арбітражним керуючим Гнатченко П.М. у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень апеляційним судом при розгляді даного спору.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду       дійшов висновку, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі № 922/5140/14 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин та у відповідності до вимог матеріального права і процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. 

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу розпорядника майна Державного  підприємства "Лозівський кінний завод №124" арбітражного керуючого Гнатченка Петра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у справі                           №  922/5140/14 залишити без змін.          

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                    Ткаченко Н.Г.       
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  
Судді                                                                                    Банасько О.О.

                                                                                               Огороднік К.М.