КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:
секретаря судового засідання                              Бендюжик Ю.А. 
особи, яка притягається до відповідальності        ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2019, -
В С Т А Н О В И В
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2019  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 гривні 20 коп.
 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Федоров Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2019 та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що судом було поверхнево розглянуто дану справу, не здійснено повного та всебічного дослідження обставин справи, а висновки суду ґрунтуються на сумнівних та недопустимих доказах. Зокрема апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 не відмовлялась ані від проходження огляду на місці з використанням приладу «Драгер», ані в медичному закладі, тоді як патрульними поліції всупереч фактичній згоді ОСОБА_1 на проходження огляду, безпідставно розцінено її дії як відмову  від проходження огляду. Звертає увагу суду, що з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, не вбачається жодної з ознак сп`яніння відображеної в протоколі, відеозйомка не була безперервною, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того захисник також вказує на те, що судом не було допитано свідків у справі.
 
Як встановлено судом першої інстанції, 09.07.2019 о 04 год. 50 хв. В м.Києві по вул. Б.Хмельницького, 9-А, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5. ПДР України. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи  ОСОБА_1 , яка підтримала подану її захисником апеляційну скаргу, її пояснення, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА-00398, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги,  а також доводи апеляції, суд керується наступним.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Ст.280 КУпАП передбачено обов?язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №436473 від 09.07.2019     ОСОБА_2 ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан сп?яніння. 
Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений Інструкцією, затвердженою спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 №1452/735 (далі ? Інструкція).
Згідно п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
П.6, 7. Розділу І Інструкції вказує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі ? заклад охорони здоров`я).
Згідно положень п.9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Аналогічні правила, що визначають порядок проведення огляду водіїв стан сп?яніння, також закріплені в ст.266 КУпАП.
Натомість, такого порядку працівниками поліції, які здійснили зупинку  ОСОБА_1 та встановили ознаки перебування, на їх думку, останньої у стані алкогольного сп`яніння, дотримано не було.
Так, в судовому засіданні від 21.02.2020   ОСОБА_3  показала суду, що вона не була в стані алкогольного сп`яніння. Це все бачили свідки. Вона попросила поліцейських повідомити причину її зупинки, на що їй повідомили, що вона трішки заїхала за стоп-лінію. Вона повідомила поліцейських, що в момент зупинки прихворіла, у відповідь на що поліцейський сказав, що в неї є ознаки сп`яніння. Зазначає, що була не проти пройти огляд на стан сп`яніння. Відеокамери в них то вмикалась, то вимикалась. Поліцейські натякали, щоб вона їм заплатила. Коли попросили подути у «Драгер», то вона не відмовлялась від огляду. Потім попросила, щоб її завезли у медичний заклад, але поліцейські повідомили, що вони не хочуть везти її о четвертій ранку до медичного закладу.
Крім того, аналогічні пояснення також викладені ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, де вона по суті порушення зазначила, що її зупинили без причини, відео надали через годину після того, як вона попросила озвучити причину її зупинки, від тесту не відмовляється (а.с. 1).
Вказані пояснення ОСОБА_1 в повній мірі взаємоузгоджуються також і з наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА-00398, який містить два відео файли:  на першому віде-офайлі ОСОБА_1 поліцейський пропонує пройти огляд на приладі «Драгер», у відповідь на що вона каже, що погоджується на проходження огляду, проте просить надати працівниками поліції докази на підтвердження підстав її зупинки. Поліцейський також запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, на що вона знову сказала, що якщо потрібно, то вона пройде огляд в закладі охорони здоров`я, але знову ж таки просить поліцейських надати докази на підтвердження підстав до її зупинки. Поліцейський, звертаючись до свідків, сказав, ви бачите, що водій робить все для того, щоб не їхати на огляд, а тому на неї буде складено протокол про відмову від проходження огляду. На другому відео-файлі зафіксовано як поліцейський зачитує ОСОБА_1 зміст складеного на неї протоколу та пропонує написати свої пояснення. ОСОБА_1 звертаючись до поліцейського каже, що виходить в кого вистачає грошей, на того протокол не складається, а у кого не вистачає, то на таких складається (а.с. 3).
Отже, зазначені докази (відеозапис, пояснення ОСОБА_1 , викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та її показання, надані апеляційному суду) доводять, що ОСОБА_1  погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» і у медичному закладі і при цьому вимагала у поліцейського пред`явлення доказів на підтвердження існування підстав для її зупинки. 
Разом з тим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про складання на ОСОБА_1 постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема, яке пред`являлось їй поліцейським перед тим як озвучено вимогу пройти огляд на стан сп`яніння. 
Крім того, враховуючи доведеність факту відсутності відмови  ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, суд оцінює письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.07.2019 як недопустимі, оскільки вони складені на бланках з заздалегідь підготовленим текстом і не відтворюють суб`єктивно сприйнятих даними особами обставин.
14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, оскільки в ході здійсненого апеляційного провадження було встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, а також зважаючи що вказана обставина судом першої інстанції залишено поза увагою, що призвело до хибних висновків суду про доведення винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, то оскаржувана постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2019 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя -         
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення та стягненням судового збору, ? скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КуПАп за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення. 
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя                                                                                                    Р.М. Ігнатов

Справа № 761/28460/19
Апеляційне провадження № 33/824/297/2020
Суддя у першій інстанції -  Левицька Т.В.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.