Постанова
Іменем України 
 
13 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 201/9203/18
провадження № 61- 498св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
     
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у складі колегії суддів:  Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» та/або банк), правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі -  АТ «Державний ощадний банк України») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.  
Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є вкладником ПАТ «Державний ощадний банк України».
02 серпня 2018 року звернувся до відповідача зі скаргою щодо односторонньої зміни банківською установою відсоткової ставки за депозитним договором. 
Скаргу, на порушення вимог Закону України «Про звернення громадян»,  банк не розглянув, а послався на банківську таємницю та запропонував йому звернутися до відділення банківської установи з паспортом. 
Позивач просив визнати протиправними дії ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо нерозгляду питання скарги про відсоткову ставку, відсутності повідомлення про час і місце розгляду скарги та порушення його права бути присутнім при розгляді скарги; зобов`язати відповідача розглянути скаргу від 02 серпня 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян»; відшкодувати моральну шкоду, яка спричинена протиправними діями при розгляді скарги, у розмірі                   4 000,00 грн, а також у зв`язку зі зверненням до суду для відновлення своїх порушених прав у розмірі 2 000,00 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої  інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року у складі судді Федоріщев С. С. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління щодо нерозгляду питання скарги ОСОБА_1. від 02 серпня 2018 року, відсутності повідомлення про час та місце розгляду скарги, а також порушення права ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді скарги.
Зобов`язано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління розглянути скаргу  ОСОБА_1.  від 02 серпня 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».
Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії  Дніпропетровське обласне управління моральну шкоду у розмірі                1 000,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дії відповідача не відповідають вимогам статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та вказаними діями відповідач порушив права позивача, передбачені статтею 18 зазначеного Закону.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою  Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності позивачем факту вчинення відповідачем протиправних дій, порушення його прав, до яких призвели неправомірні дії відповідача, та внаслідок яких йому спричинена моральна шкода.
        Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що оскаржене рішення апеляційного суду, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, не відповідає фактичним обставинам справи. 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу
АТ  «Державний ощадний банк України» подало відзив, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом   ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.
Витребувано із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу  № 201/9203/18.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Апеляційний суд установив, що 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі скаргою з приводу односторонньої зміни банком відсоткової ставки за його депозитним договором № 66901703 на вклад «Мій Пенсійний депозит» на ім`я фізичної особи (з поповненням щомісячною виплатою процентів) від 09 грудня 2016 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ним, в якій просив запросити його для участі у розгляді скарги особисто та повідомити його про дату, час та місце її розгляду.
Листом від  09 серпня 2018 року № 103.12-11/1002/3912/2018-03/С банк надав відповідь, в якій зазначив, що для отримання інформації та вирішення питання необхідно особисто звернутись до установи банку та надати документи, що посвідчують особу - паспорт громадянина України.  
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до  частини першої  статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Частина перша статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Апеляційний суд установив, що 02 серпня 2018 року                                   ОСОБА_1   звернувся до банківської установи зі скаргою з приводу односторонньої зміни банком відсоткової ставки за  депозитним договором  від 09 грудня 2016 року № 66901703, укладеним між ПАТ  «Державний ощадний банк України» та ним.
За змістом поданої позивачем скарги, він вважає такі дії незаконнимиі пропонує відповідачу укласти з ним додатковий договір, та, посилаючись на статтю 18 Закону України «Про звернення громадян», заявляє про своє бажання бути присутнім особисто при розгляді його скарги.
Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею (стаття 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). 
Частиною першою статті 61 статті 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.   
Отже, діючим законодавством на банк покладені зобов'язання щодо збереження інформації, що становить банківську таємницю. 
Листом від 09 серпня 2018 року АТ  «Державний ощадний банк України»  надало позивачу на його скаргу відповідь, в якому запропонувало йому з метою вирішення питання звернутися до відділення банку та надати документи, що посвідчують особу - паспорт громадянина України.
Проте ОСОБА_1 до банківської установи з метою ідентифікації та розгляду його скарги не з`явився, документів, що посвідчують його особу, не надав.
Факту вчинення відповідачем протиправних дій, порушення прав позивача, до яких призвели неправомірні дії відповідача та внаслідок яких позивачу спричинена моральна шкода, ОСОБА_1 не довів і судом не встановлено.  
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що апеляційним судом не встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони по своїй суті зводяться до необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                   від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для  залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін. 
Керуючись статтями 389, 400,  401 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року      залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.    

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук