ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020            м.Дніпро                                                                Справа №  904/3405/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),        
суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М., 
при секретарі судового засідання Абадей М.О., 
представники:
від позивача: Венська О.О., ордер ДП №044  від 06.08.2019,  адвокат;
від відповідача: Тищенко Т.А., довіреність №837  від 08.11.2019,  адвокат;
від третьої особи: Панченко О.В., довіреність №б/н  від 07.02.2020,  адвокат;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 (повний текст складений 04.12.2019, суддя Мілєва І.В.) у справі №904/3405/19
за позовом: Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне", м. Дніпро 
до відповідача: Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі",  м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:  Приватне  підприємство  "Асоціація правового захисту", м. Дніпро 
про стягнення 5 286 985,75 грн., 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на свою користь  3 324 164,04 грн.. основного боргу,                887 336,56 грн. пені, 213 930,45грн. 3% річних, 861 554,70 грн.  інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі №904/3405/19 позов задоволено частково:  з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" стягнуто 3 324 164,04 грн. основного  боргу, 861 554,70 грн. інфляційних втрат, 213 930,45 грн.  3% річних та  65 997,45 грн. судового збору;  в іншій частині позову відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що кошторис обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році на суму 2770,1 тис. грн. без ПДВ було погоджено 30.12.2014 начальником відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області.
Як зазначено місцевим господарським судом, позивач відповідно до договору та кошторисів обґрунтованих річних витрат ОКП "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році та 2015 році направив відповідачу акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік від 30.01.2015 та акт прийому-здачі наданих послуг за січень 2015 року від 31.01.2015 відповідно до листа № 1 від 30.01.2015.
Враховуючи підписання сторонами акту прийому здачі наданих послуг від 31.01.2015 про утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, який разом із актом прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік було направлено відповідачу разом із листом № 1 від 30.01.2015, місцевий господарський суд дійшов висновку, що акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік та рахунок № 30/01-15 від 30.01.2015 на суму  3 324 164,04 грн. було отримано відповідачем разом із актом прийому-здачі наданих послуг за січень 2015 року від 31.01.2015 листом № 1 від 30.01.2015 та не повернуто із обґрунтованими запереченнями. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік вважається прийнятим відповідачем та підписаним 31.01.2015.Оскільки рахунок №30/01-15 від 30.01.2015 на суму 3 324 164,04 грн. було отримано відповідачем разом із вказаним актом, то господарський суд вважає днем отримання вказаного рахунка день підписання акту прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік, а саме 31.01.2015. З урахуванням приписів пункту 7.3 договору відповідач повинен був сплатити за надані у 2014 році послуги за договором у строк до 10.02.2015 включно.
Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат. 
У зв`язку з тим, що заявлена до стягнення пеня нарахована поза межами визнаного статтею 232 Господарського кодексу України строку, а умовами договору не передбачено збільшення строку нарахування пені, місцевим господарським судом відмовлено у стягненні пені. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за договором було перервано 03.11.2017, з дати пред`явлення позову у справі № 904/9402/17. Оскільки позивач з позовом до суду звернувся 06.08.2019, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позов подано в межах строку позовної давності.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду  Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі"  звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі №904/3405/19 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки ненадання позивачем відповідачу кошторису на 2014 рік у строки, встановленої Методикою, чим позбавив відповідача можливості звернутися  до НКРЕ до 31.01.2014 та закласти ці грошові витрати у тариф на електроенергію у 2014 році. Апелянт зазначає, що дозволивши територіальним відділам НКРЕ затвердити із запізненням (у кінці 2014 року) кошториси, НКРЕ не пояснила постачальникам джерела фінансування цих витрат. 
Апелянт вважає, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відмову у застосуванні позовної давності, про що заявлено відповідачем під час розгляду справи. 
Оскільки позовна заява у справі №904/9402/17 з підстав несплати позивачем судового збору та неявка позивача у судове засідання без поважних причин залишена без розгляду, що не є підставою для зупинення позовної давності, апелянт вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про звернення позивача із позовом у межах позовної давності. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі №904/3405/19, розгляд призначено у судове засідання на 10.02.2020. 
24.01.2020 від Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. 
Позивач погоджується із висновком місцевого господарського суду, що акт прийому-передачі наданих послуг за 2014 рік та рахунок №30/01-15 від 30.01.2015 на суму 3 324 164,04 грн. отримані відповідачем 30.01.2015, не повернені із мотивованою відмовою від підписання та не оплачені, тому позові вимоги в частині стягнення заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.  
Позивач наголошує, що відповідач не припиняв користуватися обладнанням технологічних мереж позивача, однак не забезпечив сплату наданих послуг. 
Також позивач вважає, що звернувся в межах позовної давності, оскільки 03.11.2017 позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, в тому числі й тієї, що є предметом спору у цій справі. Господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №904/9402/17 06.11.2017  та прийнято позовну заяву до розгляду. Оскільки справа №904/9402/17 фактично розглядалась до 29.07.2019 (позов залишено без розгляду), що унеможливлювало подання іншого позову, позивач вважає, що позов подано в межах позовної давності. 
06.02.20202 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшли заперечення на пояснення позивача, в яких апелянт не погоджується із доводами позивача та підтримує заявлені вимоги в апеляційній скарзі. 
10.02.2020 від Приватного підприємства  "Асоціація правового захисту" надійшло клопотання про заміну кредитора правонаступником у справі, яке мотивоване придбанням на підставі договору відступлення прав грошової вимоги від 05.02.2020 права вимоги за договором №99С про спільне використання технологічних електричних мереж. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 до участі у справі №904/3405/19 залучено в якості  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне  підприємство  "Асоціація правового захисту", розгляд апеляційної скарги відкладений на 04.03.2020. 
20.02.2020 від Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" надійшли пояснення, в яких позивач підтвердив укладення з Приватним підприємством "Асоціація правового захисту" договору відступлення прав грошової вимоги від 05.02.2020 та не заперечував проти заміни сторони у справі.
02.03.2020 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшли заперечення на клопотання про заміну позивача, в яких посилаючись на те, що за договором №99С  відповідач сплачує плату  за спільне використання технологічних електричних мереж власнику мереж, тому стягнення (сплата) цих коштів іншій особі буде зміною цільового використання коштів. 
Також відповідач вважає, що за змістом договір відступлення прав грошової вимоги від 05.02.2020 є договором факторингу, однак доказів того, що у нового кредитора є право на надання фінансових послуг до клопотання не додано. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 12.04.2010 між Обласним комунальним підприємством "Електромережі-Південне" (власник мереж) та Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (користувач) був укладений договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 100-СВ/09, відповідно до пункту 1.1 якого власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.
Передача електричної енергії забезпечується відповідно до додатка "Однолінійна схема", наданого власником мереж з обов`язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії. Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (пункт 1.2. договору).
Власник мереж зобов`язаний щомісяця до 10 числа після закінчення розрахункового періоду надавати користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, два примірники Акта прийому-здачі виконаних робіт (додаток 4), оформлених з боку власника мереж (пункт 2.4. договору).
Власник мереж має право на отримання від користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж, визначеної відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за №732/15423 (пункт 3.1. договору).
Користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з додатком "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж" (пункт 4.1. договору).
Розрахунковим вважається період з першого числа розрахункового місяця до такого самого числа наступного місяця (пункт 7.1. договору).
Вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена в додатку "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж", розробленому відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (пункт 7.2. договору).
Оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого власником мереж рахунка та оформленого акта прийому-здачі виконаних робіт у десятиденний термін з дати отримання рахунка (пункт 7.3. договору).
Цей договір укладається на строк до 31.12.2010, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей договір втрачає чинність. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами з 01.08.2009 з дати закінчення попереднього договору про спільне використання технологічних мереж №100-СВ/07 від 09.09.2008 (пункт 9.4. договору).
Сторонами підписано додаток № 3 до договору "Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж" та додаток № 4 до договору "Зразок акту прийому-здачі виконаних робіт до договору".
07.02.2011 укладено додаткову угоду № 1/11-СВ до договору, в якій сторони дійшли згоди присвоїти договору новий номер, у зв`язку з чим за текстом договору, в усіх додатках до нього, а також у додаткових угодах до договору, укладених раніше, викласти номер і дату договору у наступній редакції: № 99С від 12.04.2010.
19.04.2012 сторони підписали додаткову угоду № 1/12-СВ до договору, в якій узгодили залучити до договору додатки "Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі" за номерами 2.605 - 2.1024, додаток 6 "Перелік елементів технологічних електричних мереж ОКП “Електромережі - Південне”, які використовуються для передачі електричної енергії". Додатки "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" за номерами 1.122, 1.190, 1.192, 1.210, 1.240, 1.358, 1.359, 1.360, 1.397, 1.398, 1.507, 1.550, 1.570, 1.571, 1.572, 1.573 та додатки "Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі" за номерами 2.122, 2.190, 2.192, 2.210, 2.240, 2.358, 2359, 2.360, 2.397, 2.398, 2.507, 2.550, 2.570, 2.571, 2.572, 2.573 виключено з договору.
14.05.2012 сторони уклали додаткову угоду № 2/12-СВ до договору, в якій доповнили пункт 7.3. договору новим абзацом такого змісту: "За згодою сторін, користувач може здійснювати попередню оплату вартості послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання".
17.12.2012 сторонами підписано додаткову угоду № 4/12-СВ, в якій виклали додаток 4 до договору "Акт прийому-здачі наданих послуг" у новій редакції.
В таблиці 1 додатку №6 до договору викладено перелік елементів технологічних електричних мереж власника мереж, які використовуються для передачі електричної енергії.
Сторонами підписано та скріплено їх печатками розрахунок граничного рівня річних витрат ОКП "Електромережі – Південне" на утримання ТЕМ за базовий період 2013 року на суму 2 770 136,70 грн. з ПДВ.
Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" зазначає, що 30.12.2014 начальником відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області було погоджено кошторис обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році на суму 2 770,1 тис. грн. без ПДВ.
Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" заперечує, що кошторис обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році погоджений зі сторони Відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області посадовою особою, оскільки, ПІБ особи, яка погодила вказаний кошторис у ньому не вказані, печатка Відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області відсутня. Зважаючи на вказані обставини, у відповідача є обґрунтований сумнів стосовно дійсності зазначеного документу та його погодження саме посадовою особою Відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області, а не якоюсь іншою особою.
Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 затверджено Правила користування електричною енергією (далі - Правила).
Відповідно до п. 1.1. Правил (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). 
Електропередавальні організації, які використовують технологічні електричні мережі інших власників електричних мереж, сплачують останнім плату за спільне використання технологічних електричних мереж, яка визначається відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 №691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за №32/15423 (пункт 6.29. Правил).
Відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) оплачується відповідно до договору про спільне використання технологічних електричних мереж і враховує фактичні обґрунтовані витрати основного споживача на утримання цих електричних мереж (пункт 6.30. Правил). 
Порядок та розмір плати за спільне використання технологічних електричних мереж, умови спільного використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) з електропередавальною організацією зазначаються в договорі про спільне використання технологічних електричних мереж (пункт 6.31. Правил).
Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.06.2008 № 691 затверджено Методику обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж (далі - Методика).
Відповідно до п. 1.1. Методики (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках) ця методика встановлює методологію обрахування вартості обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання, у тому числі порядок складення кошторису витрат власників мереж на утримання їх технологічних електричних мереж, порядок розрахунку об`єму технологічного обладнання електричних мереж в умовних одиницях електропередавальних організацій, на території здійснення ліцензованої діяльності яких приєднані електроустановки власників мереж, та власників мереж, порядок визначення нормативів витрат на умовну одиницю та розподілу витрат на утримання мереж між суб`єктами господарювання, які використовують мережі, на частини, що відповідають платі за спільне використання відповідного суб`єкта господарювання. Методика обов`язкова для застосування всіма юридичними та фізичними особами, які мають договірні відносини щодо спільного використання технологічних електричних мереж. 
Для підтвердження величини обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання за розрахунковий період (календарний рік) власник мереж складає кошторис витрат (без ПДВ) на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати, що безпосередньо стосуються цього виду діяльності за попередній календарний рік. Для обґрунтування статей витрат використовуються галузеві нормативи, установлені Міністерством палива та енергетики України для електропередавальних організацій. Якщо для окремих видів витрат відсутні встановлені Міністерством палива та енергетики України галузеві нормативи для електропередавальних організацій, величина цих витрат установлюється залежно від значення нормативу, розрахованого виходячи з витраченого часу, трудомісткості робіт, кількості матеріалів, комплектуючих та їх звичайних цін тощо. Складові для розрахунку такого нормативу підтверджуються протоколами хронометричних спостережень або оприлюдненими статистичними даними або технічною документацією (паспортною документацією) заводів - виробників відповідного обладнання (пункт 1.8. Методики (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках)). 
Під час складення кошторису витрат з утримання технологічних електричних мереж спільного використання враховуються витрати, які належать до валових витрат виробництва та обігу: витрати, пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем послуг, охороною праці тощо, які необхідні для утримання технологічних електричних мереж спільного використання. Кошторис витрат з утримання технологічних електричних мереж спільного використання складається без ПДВ (пункт 2.1. Методики (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках)). 
Для узгодження кошторису витрат власник мереж надає територіальному представництву НКРЕ такі матеріали: складений власником мереж кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання на поточний календарний рік з розшифровкою усіх статей витрат; копію проекту договору про спільне використання технологічних електричних мереж, оформленого в установленому порядку; однолінійну схему технологічних електричних мереж спільного використання, підтверджену електропередавальною організацією, на території здійснення ліцензованої діяльності якої приєднані електроустановки власника мереж; розрахунок об`єму умовних одиниць технологічних електричних мереж спільного використання, виконаний власником мереж або електропередавальною організацією, на території здійснення ліцензованої діяльності якої приєднані електроустановки власника мереж, на замовлення власника мереж; підтверджену електропередавальною організацією довідку про баланс споживання та передачі електричної енергії в технологічних електричних мережах спільного використання. За надання недостовірної інформації власник мереж є відповідальним згідно з чинним законодавством (пункт 2.4. Методики (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках)).
Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання з обґрунтуванням щодо кожної статті витрат та розрахунок плати за спільне використання технологічних електричних мереж подаються власником мереж щороку на погодження до відповідного територіального представництва НКРЕ. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання та/або зміни до нього подаються до відповідного територіального представництва НКРЕ та розглядаються останнім протягом 30 календарних днів. Погоджений територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання та/або зміни до нього надаються власником мереж електропередавальній організації не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення поточного календарного року. Узгоджений з територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат є додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж, укладеного згідно з ПКЕЕ (пункт 2.5. Методики (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках)). 
Відповідно до пункт 6.32. Правил (в редакції, що діяла у 2014-2015 роках)  фактичні обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж відшкодовуються власнику електричних мереж відповідно до його кошторису витрат на здійснення цієї діяльності. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж складається на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати на здійснення цієї діяльності впродовж базового періоду. У разі використання технологічних електричних мереж власника електричних мереж (споживача, основного споживача) для електрозабезпечення електроустановок декількох суб`єктів господарювання величина витрат на утримання цих технологічних електричних мереж розподіляється пропорційно обсягам електричної енергії, що надійшла в мережі відповідних суб`єктів господарювання, та обсягу електричної енергії, використаної власником електричних мереж (споживачем, основним споживачем), відповідно до складеного балансу електричної енергії за базовий період. У разі виникнення між сторонами спірних питань кошторис передається до відповідного територіального представництва НКРЕ для вирішення спірних питань. У разі використання електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, мереж споживача (основного споживача) останній погоджує кошторис обґрунтованих витрат у відповідному територіальному представництві НКРЕ. Узгоджений з територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж.
З листа Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 3181/26/61-14 від 08.12.2014 (а.с. 11-13, том 2), вбачається, що листом від 07.11.2014 № 1471/26/61-14 НКРЕКП повідомила усіх ліцензіатів з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами та територіальні підрозділи НКРЕ, що у зв`язку з ліквідацією НКРЕ виникла ситуація щодо неможливості погодження кошторисів витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання на 2015 рік власниками мереж у відповідних територіальних підрозділах НКРЕ у терміни, передбачені абз. 4 п. 2.5 Методики. Враховуючи вищевказане, а також з урахуванням рекомендацій, наданих листом від 23.10.2014 № 876/26/61-14 НКРЕКП зазначила, що не заперечує щодо надання власниками мереж до електропередавальних організацій кошторисів витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання на 2015 рік, які погоджені відповідним територіальним підрозділом НКРЕ після 01.11.2014 (до 31.12.2014). Таким чином, враховуючи вищевказане та об`єктивні обставини, що унеможливили до теперішнього часу розгляд та погодження кошторисів витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на 2014 та 2015 роки та необхідність утримання технологічних електричних мереж в належному технічному стані, НКРЕКП рекомендувало Відділу НКРЕ у Дніпропетровській області розглянути та погодити відповідні кошториси Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на 2014 рік (в повному обсязі) та на 2015 рік.
Листом № 37-19/390 від 11.10.2019 (а.с. 9-10, том 2) Національна комісія, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Дніпропетровській області зазначила, що відповідно до роз`яснення, наданого НКРЕКП листом № 3181/26/61-14 від 08.12.2014, начальником відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області 30.12.2014 були погоджені кошториси обґрунтованих річних витрат Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 та у 2015 роках.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що кошторис обґрунтованих річних витрат Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році на суму 2770,1 тис. грн. без ПДВ було погоджено 30.12.2014 начальником відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області.
Оскільки, відповідно до Правил та Методики кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж складається на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати на здійснення цієї діяльності впродовж базового періоду (календарний рік), то відповідно до пункту 6.32. Правил фактичні обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж, визначені кошторисом обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році підлягають відшкодуванню власнику електричних мереж.
Відповідно до пункту 2.4. договору власник мереж зобов`язаний щомісяця до 10 числа після закінчення розрахункового періоду надавати користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, два примірники Акта прийому-здачі виконаних робіт (додаток 4), оформлених з боку власника мереж.
Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" зазначає, що у зв`язку із тим що загальний перелік витрат було затверджено лише 30.12.2014, акт прийому-здачі наданих послуг від 30.01.2015 та рахунок №30/01-15 від 30.01.2015 на суму 3324164,04 грн. було направлено відповідачу листом №1 від 30.01.2015 (а.с. 61, том 1).
Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" зазначає, що Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" акт прийому-здачі наданих послуг від 30.01.2015 не підписало та не повернуло, у зв`язку із чим, позивач направив відповідачу лист №30 від 18.08.2015 (а.с. 62, том 1), в якому зазначив, що відповідно до договору про спільне використання технологічних мереж № 99С від 12.04.2010 і кошторису обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" листом № 1 від 30.01.2015 надіслало відповідачу акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік від 30.01.2015. Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" не повернуло один примірник акту прийому-здачі наданих послуг від 30.01.2015 вже протягом більше півроку. У зв`язку із чим, позивач просив повернути підписаний та скріплений печаткою підприємства один примірник акту прийому-здачі наданих послуг від 30.01.2015 до Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне".
Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" у відзиві на позов заперечував отримання  від позивача листа від 30.01.2015 № 1 про надіслання двох актів прийому-здачі наданих послуг від 30.01.2015, листа від 18.08.2015 №30, у якому комунальне підприємство просило повернути підписаний акт приймання-здачі наданих послуг.
Між тим, як правильно зазначеного місцевим господарським судом, оскільки відповідно до листа № 1 від 30.01.2015 позивачем відповідно до договору та кошторисів обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році та 2015 році направлено  відповідачу акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік від 30.01.2015 та акт прийому-здачі наданих послуг за січень 2015 року від 31.01.2015, який підписаний відповідачем без жодних зауважень чи заперечень, в тому числі щодо дати його підписання, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік та рахунок № 30/01-15 від 30.01.2015 на суму 3 324 164,04 грн. було отримано відповідачем разом із актом прийому-здачі наданих послуг за січень 2015 року від 31.01.2015 листом № 1 від 30.01.2015.
Докази направлення відповідачем на адресу Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" будь-яких заперечень чи зауважень стосовно акту прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік, в тому числі стосовно обсягу чи вартості наданих послуг, чи обґрунтованої відмови від підпису вказаного акту в матеріалах справи відсутні. 
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік є прийнятим Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" та підписаним в день підписання акту прийому-здачі наданих послуг за січень 2015 року, тобто 31.01.2015.
Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" посилається на неналежне виконання Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" зобов`язань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 99С від 12.04.2010 в частині оплати витрат на утримання технологічних електричних мереж, визначені кошторисом обґрунтованих річних витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.
Предметом спору є стягнення витрат Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати. 
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 ст. 526 Цивільного кодексу України). 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина  1 статті 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 7.3. договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого власником мереж рахунка та оформленого акта прийому-здачі виконаних робіт у десятиденний термін з дати отримання рахунка.
Як вказано вище, акт прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік є прийнятим відповідачем та підписаним 31.01.2015. 
Таким чином, оскільки рахунок № 30/01-15 від 30.01.2015 на суму                     3 324 164,04 грн. було отримано відповідачем разом із вказаним актом, то господарський суд вважає днем отримання вказаного рахунка день підписання акту прийому-здачі наданих послуг за 2014 рік, а саме 31.01.2015.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 7.3. договору, відповідач повинен був сплатити за надані у 2014 році послуги за договором у строк до 10.02.2015 включно (31.01.2015 + 10 календарних днів).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Доказів оплати наданих у 2014 році послуг в сумі 3 324 164,04 грн. відповідач не надав. 
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 3 324 164,04 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що судом не надано належної оцінки несвоєчасному поданню позивачем відповідачу кошторису на 2014 рік. Апелянт зазначає, що дозволивши територіальним відділам НКРЕ затвердити із запізненням (у кінці 2014 року) кошториси, НКРЕ не пояснила постачальникам джерела фінансування цих витрат. 
Між тим, апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи апелянта. 
Так, матеріалами справи підтверджується, що у вересні 2013 року відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради №475-20/VІ від 30.08.2013 позивачем прийняті нові безгосподарні комунальні об`єкти електропостачання, які вже використовувалися відповідачем для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі своїх споживачів, у зв`язку з чим виникла необхідність складення нового кошторису з урахування усіх вимог ДП НКРЕ для об`єктів електропостачання, що раніше були залучені до договору та розрахунок планових річних витрат для нових об`єктів. 
Матеріалами справи підтверджується, що НКРЕКП рекомендувало Відділу НКРЕ у Дніпропетровській області розглянути та погодити відповідні кошториси Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на 2014 рік (в повному обсязі) та на 2015 рік до 31.12.2014. 
Начальником відділу НКРЕКП у Дніпропетровській області 30.12.2014 були погоджені кошториси обґрунтованих річних витрат Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 та у 2015 роках.
З наведеного вбачається, що Обласним комунальним підприємству "Електромережі-Південне" отримане погодження кошторису обґрунтованих річних витрат Обласному комунальному підприємству "Електромережі-Південне" на утримання технологічних електромереж у 2014 році в установленому законом порядку, в тому числі й з урахуванням рекомендацій НКРЕКП.
Позивачем зазначено у поясненнях на апеляційну скаргу, що відповідач не припиняв користуватися обладнанням технологічних мереж позивача та не забезпечив сплату наданих послуг. 
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення основного боргу у розмірі 3 324 164,04 грн.
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частини 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України).
Відповідно до пункту 8.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 цього договору, з порушенням терміну, визначеного відповідним додатком до цього договору, користувач сплачує власнику мереж пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.
Позивач нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеню у розмірі 887 336,56 грн. за період з 26.08.2017 по 26.08.2018.
Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку позивача та вірно встановлено, що розрахунок виконано неправильно, а саме позивачем при розрахунку не враховано приписи частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних за період з 27.08.2015 по 26.08.2018 у розмірі 213 930,45 грн. та інфляційні втрати у розмірі 861 554,70 грн. за період з вересня 2015 року по червень 2018 року.
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивача та встановлено допущені помилки, однак, враховуючи, що заявлені до стягнення суми є меншини, ніж розраховані правильно, місцевий господарський суд правомірно задовольнив вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 213 930,45 грн. та інфляційних втрат у розмірі 861 554,70 грн.
Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спільне використання технологічних електричних мереж у 2014 році, а також нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за цей період пені, 3 % річних, інфляційних втрат.
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (частина 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).
Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частини 1, 5 статті  254 Цивільного кодексу України).
Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" дізналося про порушення свого права 11.02.2015 - в перший день прострочення виконання зобов`язання відповідачем з оплати наданих послуг.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач з позовом до суду звернувся 06.08.2019, що підтверджується відбитком штемпеля канцелярії господарського суду в правому нижньому куті першої сторінки позовної заяви.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України). 
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1 статті 264 Цивільного кодексу України). 
Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частина  2 статті 264 Цивільного кодексу України). 
Як зазначено у рішенні суду, 03.11.2017 Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення заборгованості 8 708 607,78 грн. за неналежне виконання договору про спільне використання технологічних електричних мереж №100-св/09 від 12.04.2010. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 порушено провадження у справі № 904/9402/17 та прийнято позовну заяву до розгляду. 
За результатом розгляду справи № 904/9402/17, Господарським судом Дніпропетровської області 29.07.2019 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. 
Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість, яка була предметом спору по справі 904/9402/17 виникла за періоди з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2016. Справа № 904/9402/17 розглядалась в Господарському суді Дніпропетровської області з 03.11.2017 по 29.07.2019.
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовна давність щодо звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором, що виникла за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 перервалась у зв`язку із пред`явленням Обласним комунальним підприємством "Електромережі-Південне" позову до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення заборгованості  8 708 607,78 грн. за неналежне виконання договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 100-св/09 від 12.04.2010 в рамках справи №904/9402/17, тому позовну давність щодо стягнення заборгованості за договором було перервано 03.11.2017, тобто з дати пред`явлення позову у справі №904/9402/17.
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовна давність  щодо звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором, що виникла за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 становить з 04.11.2017 по 04.11.2020, тому звернення позивача із позовом 06.08.2019 відбулося в межах позовної давності.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду з посиланням на те, що позивач звернувся із позовом після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до частин 2, 3 статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.
Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.
З урахуванням викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 залишено без розгляду позовну заяву Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", провадження у якій порушено 06.11.2017. 
Апеляційний господарський суд зазначає, що залишення позову без розгляду не є процесуальною дією суду, тотожною поверненню позовної заяви та відмові у прийнятті позовної заяви, питання про які вирішуються на стадії прийняття позовної заяви, а не під час розгляду справи по суті. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд в постанові від 24.04.2018 у справі №908/828/17.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд правильно відхилив заперечення відповідача в частині застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц.
Матеріалами справи підтверджується, що у листопаді 2017 року Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне" подало до Господарського суду Дніпропетровської області позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" заборгованості 8 708 607,78 грн. за неналежне виконання договору про спільне використання технологічних електричних, в тому числі й за 2014 рік у сумі 3 324 164,04 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 залишено без розгляду позовну заяву Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" з підстав несплати позивачем судового збору та неявки позивача у судове засідання без поважних причин.
Оскільки справа №904/9402/17 фактично розглядалась до 29.07.2019 (позов залишено без розгляду), що унеможливлювало подання іншого позову, тільки після 29.07.2019 позивач дізнався про незахищене право на стягнення заборгованості за надані послуги за 2014 рік та, відповідно, з 29.07.2019 мав можливість звернутися із позовом до суду. 
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 за заявою №        23890/02 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне", звертаючись до Господарського суду Дніпропетровської області у вересні 2019 року з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги за 2014 рік не пропустило позовну давність.
Розглянувши клопотання Приватного підприємства  "Асоціація правового захисту" про заміну кредитора правонаступником у справі, апеляційний господарський суд вважає його таким, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до частини першої    статті 52 Господарського процесуального кодексу України    у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
В обґрунтування необхідності здійснення заміни кредитора у справі Приватне підприємство "Асоціація правового захисту" посилається на те,  що набуло право вимоги до боржника за договором №99С про спільне використання технологічних електричних мереж на підставі договору відступлення прав грошової вимоги від 05.02.2020 права вимоги .
Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено    статтею 11 Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 1 частини першої    статті 512 Цивільного кодексу України    кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі    статтею 514 Цивільного кодексу України    до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
    Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою    статті 1077 Цивільного кодексу України    одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої    статті 1078 Цивільного кодексу України    предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 Цивільного кодексу України    визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і негрошової (роботи, товари, послуги) вимоги.    Цивільний кодекс України    передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 Цивільного кодексу України).
Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя    статті 656 Цивільного кодексу України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.
Згідно з частиною першою    статті 1084 Цивільного кодексу України    якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 Цивільного кодексу України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої    статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність"    кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у    статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
При цьому Суд резюмував, що факторинг є правочином, який        характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у    статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду,         правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до    статті 203 Цивільного кодексу України    зумовлює його недійсність.
Водночас, відповідно до    статті 204 Цивільного кодексу України    правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №916/2286/16.
Відповідно до пункту 4.4. договору відступлення права вимоги від 05.02.2020 сторони домовились, що з моменту набрання чинності договору кредитор (Обласне комунальне підприємство "Електромережі-Південне") є таким, що відступив та передав, а новий кредитор (Приватне підприємство  "Асоціація правового захисту") таким, що прийняв та набув права вимоги за договором №99С. 
Цей договір відступлення є укладеним  з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та набирає чинності відповідно до пункту 4.4. цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором відступлення. 
Договір відступлення права вимоги від 05.02.2020 не визнаний недійсним у встановленому порядку (відповідних доказів суду не подано). 
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд здійснює заміну сторони (позивача) у справі - Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" його правонаступником - Приватним підприємством  "Асоціація правового захисту".
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись статтями 52, 129, 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Здійснити заміну сторони (позивача) у справі - Обласного комунального підприємства "Електромережі-Південне" його правонаступником - Приватним підприємством  "Асоціація правового захисту".
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від    27.11.2019 у справі №904/3405/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 у справі №904/3405/19  залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі". 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду у випадках, визначених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повна постанова складена 05.03.2020. 

Головуючий суддя                                                                              Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    Л.П. Широбокова       
 
Суддя                                                                                                    І.М. Подобєд