СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р.                                                                          Справа № 922/3724/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя  Мартюхіна Н.О. 
при секретарі Голозубовій О.І.
за участю представників: 
від позивача - не з`явився; 
від відповідача -  Жилко С.Е. - на підставі посвідчення №2294, посадової інструкції від 26.02.2020р., рішення Харківської міської ради Харківської області 1 сесії 7 скликання від 20.11.2015р. №7/15 "Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання", 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№1196 Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19 (суддя Пономаренко Т.О., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення - не зазначено, дата складення повного тексту - 14.02.2020р.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м. Харків
до відповідача: Харківської міської ради, м. Харків
про стягнення безпідставно збережених коштів

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просило суд:
- стягнути з Харківської міської ради заборгованість у розмірі 1062946,83грн., з яких: безпідставно збережені (утримані) кошти у сумі 716633,00грн., 3% річних у сумі 86999,88грн. та інфляційні в сумі 259313,95грн.;
- стягнути з Харківської міської ради судовий збір у розмірі 15944,20грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 53147,34грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що після розгляду Верховним Судом справи №922/4192/16 та ухвалення по ній остаточного рішення, Харківська міська рада не повернула та продовжує безпідставно користуватися коштами позивача у сумі 716633,00грн., чим порушує його права та охоронювані законом інтереси, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.
Рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2020р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" задоволено частково; стягнуто з Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" кошти у розмірі 716633,00грн., 3% річних у розмірі 7951,50грн. та судовий збір у розмірі 10868,77грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
07.02.2020р. представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" подано до господарського суду Харківської області заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.3213), в якій просив суд стягнути з Харківської міської ради на користь ТОВ "Фортуна" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36229,22грн.
Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19 задоволено заяву (вх.№3213 від 07 лютого 2020 року) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" про ухвалення додаткового рішення; стягнуто з Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36229,22грн.
Харківська міська рада з додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір понесених ТОВ "Фортуна" витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи №922/3724/19.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що додаткове рішення місцевого господарського суду є незаконним та прийнятим з порушенням норм процесуального права.
Зокрема, апелянт вважає стягнуті витрати на правничу допомогу неспівмірними по відношенню до розгляду даної справи, оскільки складність у розгляді даної справи становило лише стягнення 3% річних у сумі 86999,88грн. та інфляційних в сумі 259313,95грн., однак у задоволенні вказаних вимог позивачу було майже повністю відмовлено, окрім стягнення 3% річних у розмірі 7951,50грн.
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що судових засідань при розгляді вказаної справи в господарському суді першої інстанції було всього три, позивачем не готувалось жодних процесуальних документів (зокрема, відповіді на відзив), окрім позовної заяви.
Отже, за наведених обставин, апелянт вважає, що стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36229,22грн. свідчить про їх неспівмірність з критеріями, наведеними в статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а тому вважає, що сума витрат є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи та повинна бути зменшеною.
Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19.
Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2020р.) для розгляду справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2020р. відведено від розгляду справи №922/3724/19 суддів Східного апеляційного господарського суду: Фоміна В.О., Крестьянінов О.О., Шевель О.В. 
Протоколом повторного автоматизованого розподліу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2020р. для розгляд справи №922/3724/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2020р. поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження додаткового рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19; встановлено позивачу строк до 13.05.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 20.05.2020р. 
12.05.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№4456), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Харківської міської ради, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19 залишити без змін. Також, позивач просить розглядати справу за відсутності його представника за наявними в ній матеріалами. 
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.05.2020р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір понесених ТОВ "Фортуна" витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи №922/3724/19.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що явку представників не була визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Також, судова колегія зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судова колегія також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018р. у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018р. у справі №910/2170/18.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатом Калугіним Олегом Юрійовичем , на момент розгляду справи як господарським судом першої інстанції підтверджуються Ордером Серії АХ№ 1004421 (т.1 а.с.75), додатковою угодою № 1 від 30.12.2019р. до договору про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги від 02.01.2019р., завданням № 10 від 16.09.2019р. до договору про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги від 02.01.2019, актом приймання-передачі виконаних робіт № 3/20 від 05.02.2020р.(т.1 а.с.152-154).
Відповідно до вищезазначеного акту загальна вартість виконаних робіт становить 53147,34грн.
Разом з тим, як вбачається з пункту 2 вищезазначеного акту, сторони погодили, що у відповідності до пункту 4.1 договору б/н від 02.01.2019р., з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, раніше обговорений та заявлений гонорар адвоката за цим дорученням буде пропорційно зменшений у процентному співвідношенні із сумою присуджених до стягнення коштів, а саме 5% від 724584,50грн. та складатиме фіксовану суму - 36229,22грн., та буде включати у себе весь спектр юридичних послуг та правничої допомоги з представництва клієнта в суді першої інстанції у справі №922/3724/19 (вивчення документів та фактичних правовідносин сторін; підбір та аналіз судової практики у аналогічних справах; підготовка, складання та подача позовної заяви; підготовка розрахунку ціни позову; вивчення відзиву відповідача на позов; поштові втрати та витрати на участь у судових засіданнях із наданням додаткових пояснень та виступами - 18.12.2019р., 15.01.2019р. та 05.02.2020р. особисто, а також аналіз повного тексту ухваленого 05.02.2020р. рішення на предмет його апеляційного оскарження).
З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2020р. представником позивача було подано до господарського суду Харківської області клопотання про долучення доказів (вх.№3933 від 14 лютого 2020 року) з додатками, а саме: копію платіжного доручення №1927 від 12.02.2020р. на суму 36229,22грн. та виписку з банківського рахунку адвоката Калугіна О. Ю. (т.1 а.с.162-163).
Отже, вищевказані докази підтверджують фактичне понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36229,22грн.
Колегія суддів зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
З огляду на вищевикладене, враховуючи характер спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 36229,22грн.

Доводи апелянта, що стягнуті місцевим господарським судом витрати на правничу допомогу є неспівмірними по відношенню до розгляду даної справи, оскільки ціна позову є несуттєвою, а складність у розгляді даної справи становило лише стягнення 3% річних у сумі 86999,88грн. та інфляційних в сумі 259313,95грн., не приймаються судовою колегією, оскільки ґрунтуються на суб`єктивному та довільному тлумаченні обставин справи.
Судова колегія також зазначає, що несуттєвість ціни позову не впливає на коло та об`єм доказів та обставин, які потребують дослідження для повного та всебічного розгляду справи місцевим господарським судом, крім того, зміст поданої позовної заяви свідчить, що робота адвоката відповідача була виконана належним чином.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.
Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2020р. у справі №922/3724/19 залишити без змін.
Повний текст постанови складено  21 травня 2020р. 

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна