КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 червня 2020 року місто Київ.
Справа 759/13783/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5851/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого                                                      Желепи О.В.,
суддів:                                                                 Олійника В.І., Кулікової С.В.
секретар судового засідання:                           Миронюк І.В., Гордійчук Ж.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Лободи Ірини Василівни в інтересах ОСОБА_1 та Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на рішення  Святошинського районного суду міста Києві від 21 січня 2020 року  (у складі судді Скрипник О.Г. інформація щодо дати складання повного тексту відсутня )
в справі за позовом  ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу Дочірнього підприємства                    « Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 09.06.2017 року №75-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».
Відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України» від 23.01.2019 року №24 «Про затвердження організаційної структури ДП «Укравтогаз» затверджено та введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», зобов`язано директора ДП «Укравтогаз» Ватажичина О.В.  здійснити заходи щодо ліквідації відокремлених підрозділів підприємства, приведення штатного розпису підприємства у відповідність із затвердженою організаційною структурою підприємства, дотримання вимог трудового законодавства України під час комплектування працівниками нововведених посад підприємства та вивільнення працівників, посади яких будуть скорочені.
Наказом ДП «Укравтогаз» від 31.01.2019р. № 29 «Щодо організаційної структури ДП «Укравтогаз» введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» , затверджено штатний розпис ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» у відповідності із затвердженою організаційною структурою та зобов`язано начальника відділу кадрів Сидоренко О.В. провести  переведення працівників на вакантні посади у новостворені підрозділи, за їх згодою, з дотриманням чинного законодавства України. Також відповідачем прийнято рішення припинити діяльність структурних підрозділів ДП «Укравтогаз» , зобов`язано управління по роботі з персоналом спільно з Об`єднаною профспілковою організацією підприємства забезпечити вимоги трудового законодавства і прав працівників виробничих регіональних управлінь «Київавтогаз», «Львівавтогаз», «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» в процесі ліквідації РВУ та скорочення посад.
28.03.2019 року позивач отримав від адміністрації підприємства, на якому він працював повідомлення про те, що посада начальника управління виведена зі штатного розпису , у зв`язку з чим 28.05.2019 року його може бути звільнено за п.1 ст. 40 КзпП України із займаної посади та позивачу запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» з урахуванням його кваліфікації та спеціальності, а саме: наповнювач балонів 4 розряду ( м. Бровари, м. Одеса, м. Шостка, м. Біла Церква, м. Дніпро, м. Лозова)., начальник АГНКС 9 м. Житомир), машиніст компресорних установок 5 розряду ( м. Житомир, м. Одеса, м. Звенигородка. с. Долина, м. Шепетівка), Майстер ( м. Харків).
Крім того, 26.06.2019 року о 16 год 40 хв листом « Про надання вакансій» №2052/06-19 з метою штучного створення формальних ознак дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України позивачу було запропоновано іншу роботу з наступними вакантними посадами в ДП «Укравтогаз» . У листі вказано, що у разі згоди на переведення на вакантну посаду , що зазначена в Переліку, позивачу необхідно письмо проінформувати адміністрацію підприємства , надати на ім`я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду  та підтвердження, що дана посада відповідає професії ( спеціалізації) відповідача.
Ознайомившись з листом «Про надання вакансій» №2052/06-19 від 26.06.2019р. , позивач повідомив працівників Управління по роботі з персоналом про намір підготувати і подати на ім`я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду , проте працівники управління по роботі з персоналом не надали позивачу можливості написати заяву на переведення на обрану посаду та цього ж дня, 26.06.2019 року о 16-40 год вручили позивачу наказ ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» №661к «Про звільнення з роботи», яким позивача звільнили з посади начальника РВУ «Київавтогаз» у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.
Позивач вважає, що звільнення є незаконним та наказ про звільнення підлягає скасуванню, оскільки при звільненні позивача, відповідач порушив п.1,2,6 ч.2 ст. 40 КЗпП України, а саме: з позивачем був укладений трудовий договір на невизначений строк та звільнення мало бути проведено лише за умови, якщо працівника ( позивача) неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.
Так, 26.06.2019 року позивач не встиг ознайомитися з посадовими інструкціями запропонованих відповідачем вакансій та написати заяву про переведення на одну із запропонованих посад, оскільки того ж дня відповідач звільнив його із займаної посади. Також при звільненні позивача з займаної посади не було враховане його переважне право залишення на роботі, не надано належної оцінки його перевагам в рівні кваліфікації. Позивач одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2015 року народження, дружину, яка не працює з 2019 року. Позивач має диплом «бакалавра» за напрямком підготовки «менеджмент» з кваліфікацією бакалавра з менеджменту промислових підприємств Київського національного економічного університету , має диплом магістра за спеціальністю «Менеджмент організацій», продовжує навчання без відриву від виробництва на другому курсі заочної форми навчання у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю « Нафтогазова інженерія та технології газонафтопроводи та газосховища». Наказом ДП «Укравтогаз» №54 від 07.03.2018 року позивач був нагороджений грамотою за особливі трудові здобутки, сумлінне виконання посадових обов`язків по поновленню роботи автомобільних газонаповнювальних компресорних станції ДП «Укравтогаз» у 2018 році.
До того ж, 26.06.2019 року позивач подав відповідачу заяву про надання відпустки з 26.06.2019 року по 30.06.2019 року для підготовки та захисту дипломного проекту, додавши до заяви довідку-виклик. Незважаючи на вказане, в цей же день позивача було звільнено з роботи без прийняття рішення щодо вказаної заяви.
Крім вказаних порушень при звільненні, позивача звільнено з роботи без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації , що також є порушенням ст. 43 КЗпП України.
Зважаючи на викладене вище, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» по особовому складу «Про звільнення з роботи» № 661к від 26 червня 2019 року ; поновити ОСОБА_1 ( ІПН: НОМЕР_1 ) на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України); стягнути з ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 26.06.2019р. по день ухвалення рішення по даній справі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК Нафтогаз «України» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Печерського районного суду міста Києві від 02 грудня 2019 року  позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України» , ЄДРПОУ: 36265925, юридична адреса: м. Київ, вул.. Григоровича-Барського, 2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дніпровським РУ МВС України в м. Києві, ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 107 342, 24 ( сто сім тисяч триста сорок дві ) грн 24 коп.
Змінено дату звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дніпровським РУ МВС України в м. Києві, ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 з 26 червня 2019 року на дату постановлення рішення суду - 21 січня 2020 року.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.
Позовні вимоги щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала 19.02.2020 року апеляційну скаргу (а.с.64, т. 2) в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволені позовної вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» та зміни дати звільнення ОСОБА_1 з 26 червня 2019 року на дату постановлення рішення суду 21 січня 2020 року, та задовольнити вищевказану вимогу у повному обсязі.
 
Вказувала на невідповідність висновків викладених в рішенні,  в частині стану ліквідації РВУ «Київавтогаз» обставинам справи та порушення судом норм матеріального права при відмові в задоволенні позовної вимоги щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі на посаді начальника РВУ Київавтогаз» ДП «Укравтогаз НАК «Нафтогаз України».
 
Зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог та змінив дату звільнення ОСОБА_1 з 26 червня 2019 року на дату постановлення рішення суду 21 січня 2020 року, що є незаконно та підлягає скасуванню. 
 
Посилається на те що, відповідно до витягу з ЄДР від 17.12.2019 року та листа ГУ ДПС у м. Києві РВУ  на даний час існує, не ліквідовано в юридичному розумінні, а тому наявні підстави для його поновлення на посаді начальника РВУ «Київавтогаз».
 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідач 20 лютого 2020 року, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та  закрити провадження у даній справі  в частині  стягнення з Дочірнього підприємства «Укравтогаз «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»  середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зміни дати звільнення ОСОБА_1 з 26 червня 2019 року на дату постановлення рішення суду - 21 січня 2020 року.
 
Зазначає про те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства України під час комплектування працівникаминововведених посад Підприємства та вивільнення працівників, посади яких будуть скорочені, визначених ст. 49-2 КЗпП України. Натомість, позивач не скористався своїм правом на переведення на  вакантні посади ДП «УКРАВТОГАЗ». Позивачем не було виявлено бажанняобійняти інші вакантні посади та не надано жодних доказів, які б свідчили про згоду останнього на переведення на інші посади за період з 28.03.2019 року по 26.06.2019 року.
 
Вказує на те, що судом першої інстанції не зазначено жодних обґрунтувань висновку про порушення з боку ДП «УКРАВТОГАЗ» процедури звільнення Позивача, що суперечить вимогам щодо обґрунтованості судового рішення та змісту рішення суду, визначених ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України.
 
Вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулось із дотриманням вимог трудового законодавства щодо порядку вивільнення працівників, оскільки ДП «УКРАВТОГАЗ» дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату, що призвели до вивільнення працівників, у тому числі позивача, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, підстав для поновлення останнього на роботі немає та враховуючи відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, відсутні й підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак суд безпідставно стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 107 342, 24 ( сто сім тисяч триста сорок дві) грн 24 к.
 
Крім того, суд безпідставно вийшов за межі позовних та змінив дату звільнення ОСОБА_1 з 26.06.2019 року на дату постановления рішення суду - 21.01.2020 року, з огляду на те, що відмовив позивачу в частині позовних вимог щодо поновлення на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «УКРАВТОГАЗ».
 
В тексті апеляційної скарги посилається на постанови Верховного Суду від 22.01.2019 року справа №569/370/17,  від 09.08.2017 року справа №6-1264цс17, №569/370/17.
 
24 квітня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України»  про зміну вимог апеляційної скарги , відповідно до якої відповідач просить суд :
  Скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020року в частині стягнення з Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 107 342,24 грн. та зміни дати звільнення ОСОБА_1 з 26.06.2019  року на дату постановления рішення суду - 21.01.2020 року.
Ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити у повному обсязі.
Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
 
12 березня 2020 року подано ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» відзив на апеляційну скаргу, в якому описано доводи апеляційної скарги відповідача. Крім того зазначено, що  відсутні підстави для поновлення позивача на роботі , а відповідно відсутні й підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
06 квітня 2020 року надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП «УКРАВТОГАЗ», позивач вказує, що  посилання відповідача на рішення ВС є безпідставними,  оскільки з матеріалів справи вбачається, що неодноразово запропоновані вакантні посади відрізняються між собою за кількістю (постійно збільшуються) та за видом діяльності; а також не надано часу для ознайомлення з відповідним переліком посад від 26.06.2019, посадовими інструкціями, кваліфікаційними вимогами, оскільки позивача було звільнено в той самий день. Саме в цьому і полягає порушення прав позивача, що й було встановлено рішенням суду першої інстанції.
 
23 квітня 2020 року від Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України надійшло заперечення на відзив ОСОБА_1 , в якому вказують на те, що відповідно до наказу ДП «Укравтогаз» № 178 від 27.03.2019 року « Про ліквідацію структурних підрозділів» припинено діяльність регіонального виробничого управління «Київатогаз» ДП «Укравтогаз» шляхом ліквідації, позивачу були запропоновані всі вакантні посади ДП Укравтогаз» враховуючи кваліфікацію та спецільність останнього, однак ОСОБА_1 не скористався своїм правом на переведення на вакантні посади.
      В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи своєї скарги підтримали та заперечували проти задоволення апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Укравтогаз «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».
Представник відповідача доводи скарги підприємства підтримала, заперечувала проти задоволення скарги позивача.
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача,  представників сторін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).
 
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі, вказаним вимогам закону не відповідає.
   
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
За змістом частини 1 ст. 243 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною другою ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом,  на підставі наказу Дочірнього підприємства « Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 09.06.2017 року №75-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».
Відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України» від 23.01.2019 року №24 «Про затвердження організаційної структури ДП «Укравтогаз» затверджено та введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» , зобов`язано директора ДП «Укравтогаз» Ватажичина О.В. здійснити заходи щодо ліквідації відокремлених підрозділів підприємства, приведення штатного розпису підприємства у відповідність із затвердженою організаційною структурою підприємства, дотримання вимог трудового законодавства України під час комплектування працівниками нововведених посад підприємства та вивільнення працівників, посади яких будуть скорочені.
Наказом ДП «Укравтогаз» від 31.01.2019р. № 29 «Щодо організаційної структури ДП «Укравтогаз» введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» , затверджено штатний розпис ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» у відповідності із затвердженою організаційною структурою та зобов`язано начальника відділу кадрів Сидоренко О.В. провести перестановку працівників та переведення на вакантні посади у новостворені підрозділи, за їх згодою, з дотриманням чинного законодавства України. Також відповідачем прийнято рішення припинити діяльність структурних підрозділів ДП «Укравтогаз» , зобов`язано управління по роботі з персоналом спільно з Об`єднаною профспілковою організацією підприємства забезпечити вимоги трудового законодавства і прав працівників виробничих регіональних управлінь «Київавтогаз», «Львівавтогаз», «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» в процесі ліквідації РВУ та скорочення посад.
28.03.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що посада начальника управління виведена зі штатного розпису , у зв`язку з чим 28.05.2019 року його може бути звільнено за п.1 ст. 40 КзпП України із займаної посади та позивачу запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» з урахуванням його кваліфікації та спеціальності, а саме: наповнювач балонів 4 розряду ( м. Бровари, м. Одеса, м. Шостка, м. Біла Церква, м. Дніпро, м. Лозова)., начальник АГНКС 9 м. Житомир), машиніст компресорних установок 5 розряду ( м. Житомир, м. Одеса, м. Звенигородка. с. Долина, м. Шепетівка), Майстер ( м. Харків).
26.06.2019 року о 16 год 40 хв листом «Про надання вакансій» №2052/06-19 відповідач запропонував позивачу інші вакантні посади в ДП «Укравтогаз»
В листі зазначено, що у разі згоди на переведення на вакантну посаду , що зазначена в Переліку, позивачу необхідно письмо проінформувати адміністрацію підприємства , надати на ім`я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду, підтвердження, що дана посада відповідає професії ( спеціалізації) відповідача.
Цього ж дня, 26.06.2019 року позивача було звільнено з посади начальника РВУ «Київавтогаз» у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та о 16-40 год йому вручено наказ ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» №661к «Про звільнення з роботи».
Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд встановив, що при звільненні позивача були допущені порушення прав позивача та порядок вивільнення працівників, у зв`язку зі скороченням штату праціників підприємтства.
Суд встановив, що попереджаючи позивача про майбутнє вивільнення 28 березня 2019 року, відповідач не запропонував позивачу всі ваантні посади, які відповідали його кваліфікації.  Решта вакантних посад запропоновано позивачу 26.06.2019 року в кінці робочого дня, з якими відповідач позивачу не надав можливості ознайомитися належним чином та обрати ту посаду на яку він би хотів бути переведеним, та цього ж дня через декілька хвилин звільнив з посади, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, а отже звільнення позивача відбулося з порушенням встановленої законом процедури та порядку звільнення. Зважаючи на те, що було порушено процедуру звільнення права позивача, суд встановив наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за вимушений прогул у розмірі 107 342, 24 ( сто сім тисяч триста сорок дві ) грн 24 к., виходячи з розрахунку:середньоденна заробітна плата за квітень та травень 2019 року складає: 19 740, 79 грн ( зарплата за квітень) + 18 711, 36 грн (зарплата за травень) =38 452, 15 грн; 38 452, 15 грн: 44 (кількість робочих днів)= 646, 64 грн. ( середньоденна заробітна плата). З 29.06.2019 року по 21 січня 2020 року кількість робочих днів складає 166 днів. 166 (робочих дні) х 646, 64 грн ( середньоденна заробітна плата) = 107 342, 24 грн. 
Висновки суду про порушення відповідачем порядку вивільнення працівників, а також прав позивача та обґрунтованість заявлених вимог, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідають обставинам  справи та вимогам Закону.
Посилання в апеляційній скарзі ДП «УКРАВОГАЗ» НАК «Нафтогаз Україна» на те, що було дотримано вимоги трудового законодавства щодо порядку вивільнення працівників, так як в  ДП «УКРАВТОГАЗ» відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату, що призвели до вивільнення працівників, у тому числі позивача, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, та відсутні підстави для його поновлення,  не відповідають нормам КЗпП України  та встановленим обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи, Наказом ДП «УКРАВТОГАЗ» №178 від 27.03.2019 р. «Про ліквідацію структурних підрозділів» припинено діяльність регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «УКРАВТОГАЗ» шляхом ліквідації.
На виконання наказу НАК «Нафтогаз України» №24 від 23.01.2019 р. «Про затвердження організаційної структури ДП «УКРАВТОГАЗ» та на підставі наказу ДП «УКРАВТОГАЗ» від 27.03.2019 р. №178 «Про ліквідацію структурних підрозділів», 28.03.2019 р., керуючись ст. 49-2 КЗпП України ДП УКРАВТОГАЗ» повідомило ОСОБА_1 , начальника РВУ «Київавтогаз». про те, що посада начальник управління виведена зі штатного розпису, у зв`язку із чим з 28.05.2019 р. Позивача може бути звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України із займаної посади та позивачу запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» з урахуванням його кваліфікації та спеціальності (при цьому запропоновано лише частину таких посад), а саме: наповнювач балонів 4 розряду ( м. Бровари, м. Одеса, м. Шостка, м. Біла Церква, м. Дніпро, м. Лозова) начальник АГНКС ( м. Житомир), машиніст компресорних установок 5 розряду ( м. Житомир, м. Одеса, м. Звенигородка. с . Долина, м. Шепетівка), майстер (м. Харків ).
Суд вірно встановив, що відповідач не запропонував позивачу всі вакантні посади станом на 28 травня 2019 року, які відповідали кваліфікації позивача.
До суду першої інстанції відповідач не подав жодних доказів, які б свідчили про те, що позивачу були запропоновані всі вакантні посади на дату попередження.
 
26.06.2020 року о 16 год 40 хв.  позивачу був вручений лист «Про надання вакансій» №2052/06-19 в якому відповідач запропонував позивачу інші вакантні посади (54 посади, а.с.32 Т.1) в ДП «Укравтогаз».
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача визнала, що приблизно о 17 годині позивачу вже був вручений наказ про його звільнення. 
 
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи відповідача та надані апеляційному суду службові записки, працівників відділу кадрів про те, що 26 червня 2020 року перелік вакантних посад позивачу був наданий о 9 годині ранку, з огляду на те, що на вказаному переліку позивач  поставив, час його отримання: 16-40, та одразу подав заяву з проханням надати йому час ознайомитись з новим переліком та вивчити посадові обов`язки працівників на запропонованих посадах з метою обрати ту, на яку він може претендувати за своєю спеціальністю.
 
При цьому,  суд враховує, що до суду першої інстанції відповідач таких доказів не подавав, а також вказані службові записки не є належним доказом з огляду на те, що особи які їх підписали є працівниками відповідача управління по роботі з персоналом та зацікавлені у вирішенні спору на користь підприємства. При цьому відповідач ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не подав клопотання про допит вказаних осіб в якості свідків з попередженням їх про кримінальну відповідальність.
Посилання представника відповідача на те, що позивач був обізнаний з посадовими обов`язками всіх працівників в силу тієї посади, яку він займав є лише припущенням.
Незважаючи на те, що законом чітко не передбачено надання працівнику додатково часу для вивчення вакантних посад, колегія суддів враховує загальні засади цивільного судочинства, а саме : засади розумності та справедливості, та приходить до висновку, що неможливо за 20 хвилин ознайомитись з 54 вакантними посадами та прийняти виважене рішення щодо обрання  тієї посади на яку працівник хотів би бути переведений, а тому погоджується з висновком суду про порушення відповідачем законодавства про працю, порядку звільнення працівника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та прав позивача під час його звільнення.
Доводи апеляційної скарги відповідача, вказаного висновку не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог.
Відмовляючи в задоволенні позову про поновлення позивача на роботі, суд виходив з того, що підприємство, в якому працював позивач ліквідовано, а тому останній не підлягає поновленню на роботі.
Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу посаду.
Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України, прийняття рішень органом, що розглядає трудові спори, у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації. У разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".
З матеріалів справи вбачається, що ДП «УКРАВТОГАЗ» в якому працював ОСОБА_1 не було ліквідовано, вказана обставина не заперечувалась представником відповідача, а лише ліквідовано регіональне виробниче управління «Київавтогаз» ДП «УКРАВТОГАЗ» . Тому підстав для застосування ст. 240-1 КЗпП України та для зміни дати звільнення та не поновлення позивача на роботі не було. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 Враховуючи, що рішення в частині вирішення вимог про поновлення на роботі та визнання незаконним наказу про звільнення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а ті обставини справи, що суд вважав встановленими спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення таких вимог.    Апеляційний суд поновлює  ОСОБА_1 ( ІПН: НОМЕР_1 ) на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України та визнає незаконним  наказ Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» по особовому складу «Про звільнення з роботи» № 661к від 26 червня 2019 року ; 
При цьому вимоги про скасування наказу про звільнення не підлягають до задоволення, оскільки роботодавець сам зобов`язаний скасувати   наказ про звільнення в порядку виконання рішення суду в частині поновлення працівника на роботі, яке в цій частині підлягає негайному виконанню на підставі ст. 430 ЦПК України.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, щодо пропорційності відшкодування судових витрат з ДП "Укравтогаз "НАК Нафтогаз України" на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги позивачем, від сплати яких той був звільнений при подачі позову у розмірі 1921 грн. 00 к.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374-376, 382-384, ЦПК України, Київський апеляційни суд,  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити .
Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києві від 21 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та зміни дати звільнення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління "Київавтогаз" дочірнього підприємства "Укравтогаз "НАК "Нафтогаз України" з 26 червня 2019 року. Допустити негайне виконання рішення в цій частині.
Стягнути з ДП "Укравтогаз "НАК Нафтогаз України" на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги  у розмірі 1921  грн. 00 к.
В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови  складено 22 червня 2020 року.
Головуючий                                       
Судді