ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №817/923/16
адміністративне провадження №К/9901/37617/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року (суддя Гломб Ю.О.) та ухвалу   Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року (судді: Бучик А.Ю. (головуючий), Майор Г.І., Шевчук С.М.) у справі         № 817/923/16 за позовом   Фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до   Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про   визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОСПД ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування рішення № 0000424000 від 19.04.2016.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення № 0000424000 від 19.04.2016, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки висновки контролюючого органу на підставі якого приймалось вказане рішення, не відповідають фактичним обставинам.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року,  залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про застосування фінансових санкцій № 0000424000 від 19.04.2016.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення № 0000424000 від 19.04.2016 про застосування фінансових санкцій, діяв всупереч та не у відповідності до вимог податкового законодавства та законодавства у сфері регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контролюючим органом не було доведено, що позивачем зберігались алкогольні напої у місцях, які підлягають внесенню відповідно до Єдиного реєстру.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Рівненській області подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОСПД    ОСОБА_1 у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 11.04.2016 працівниками ГУ ДФС у Рівненській області, відповідно до наказу від 28.03.2016 № 165 та направлень від 29.03.2016 № 94,   № 95, проведено фактичну перевірку з питань додержання позивачем вимог, встановлених чинним законодавством, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у господарській одиниці, яка належить позивачу та розташована в м. Острог, Рівненської області.
За наслідками проведення вказаної перевірки складено акт (довідку) за реєстраційним номером №45/40/ НОМЕР_1 від 11.04.2016. З вказаного акта (довідки) вбачається, що в ході проведення перевірки магазину встановлено факт зберігання алкогольних напоїв у місці, яке не внесено до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, а саме: напій слабоалкогольний «ВодноЛайм» міст. 0,33 л, міцн. 8% об., виробник ДП ПАТ «Оболонь Крапилівське» дата розливу 24.03.2016, по ціні 10,00 грн, в кількості 7 пляшок; пиво світле непастеризоване Князь Сангушко, міст. 0,5 л, міцн. 4,6% об., вироблено 08.04.2016, виробник ПрАТ «Славутський пивзавод» по ціні 8,00 грн в кількості 7 пляшок; пиво світле Чернігівське, міст. 0,5 л, міцн. 4,6% об., виробник ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», дата розливу 16.02.2016 по ціні 7,50 грн в кількості 12 пляшок, що є порушенням ч. 35 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995    № 481/95-ВР.
ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта (довідки) перевірки                                   № 45/40/ НОМЕР_1 від 11.04.2016 прийнято рішення від 19.04.2016 № 000042400 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями. Тоді як, місця зберігання алкогольних напоїв, які призначені для особистого вживання або іншого призначення, не пов`язаного з їх реалізацією, не підлягають внесенню до Єдиного реєстру, оскільки на такі відносини не поширюється дія Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР. Судами попередніх інстанцій встановлено, що виявлений в процесі проведення перевірки алкоголь був придбаний позивачем як спонсором для нагородження переможців змагань, що підтверджується наявними доказами.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем при зберіганні алкогольних напоїв та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішень.
8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР   від 19 грудня 1995 року:
10.1. Стаття 1.
Алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних  одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ  ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних  позиціях  2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;
слабоалкогольні  напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 куб. см, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю;
роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та  іншим кінцевим споживачам  для їх особистого некомерційного використання  незалежно від форми розрахунків, у  тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування;
місце  торгівлі  -  місце реалізації товарів, у тому числі на розлив,  в  одному  торговому  приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного  розташування,  для  тютюнових  виробів  та  пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв.  метрів,  обладнане  реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу  алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;
місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або  приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та   тютюнових   виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;
Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік  місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць  зберігання та відомості про заявників.
10.2. Частини тридцять п`ята - тридцять сьома статті 15.
Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених  до Єдиного реєстру,  незалежно від того,  кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного  реєстру  проводиться  на  підставі заяви   суб`єкта   господарювання  з обов`язковим зазначенням місцезнаходження  місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб -  найменування, місцезнаходження, коду  Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців прізвища,  імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
До заяви додаються копія виданої заявнику  ліцензії  на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
12. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення № 0000424000 від 19.04.2016 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі            17 000,00 грн, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства та законодавства у сфері регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції, враховуючи встановлені обставини справи та положення Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та статей 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), дійшли обґрунтованого висновку, що контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем зберігались алкогольні напої у місці, яке не внесено до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, без фактичного з`ясування вказаних обставин та без доведеності того факту, що позивач зберігав вказані напої (а саме: напій слабоалкогольний «ВодноЛайм» міст. 0,33 л, міцн. 8% об., виробник ДП ПАТ «Оболонь Крапилівське» дата розливу 24.03.2016, по ціні 10,00 грн, в кількості 7 пляшок; пиво світле непастеризоване Князь Сангушко, міст. 0,5 л, міцн. 4,6% об., вироблено 08.04.2016, виробник ПрАТ «Славутський пивзавод» по ціні       8,00 грн в кількості 7 пляшок; пиво світле Чернігівське, міст. 0,5 л, міцн. 4,6% об., виробник ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», дата розливу 16.02.2016 по ціні 7,50 грн в кількості 12 пляшок) з метою їх подальшої реалізації, а не для особистого використання.
Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями. Тоді як, місця зберігання алкогольних напоїв, які призначені для особистого вживання або іншого призначення, не пов`язаного з їх реалізацією, не підлягають внесенню до Єдиного реєстру, оскільки на такі відносини не поширюється дія Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР. Крім того, контролюючим органом не було надано до судів попередніх інстанцій жодних належних та достатніх доказів на підтвердження того, що вказані напої зберігались не для особистого вживання/зберігання, а також, відповідачем не встановлено факту реалізації позивачем вказаних алкогольних/слабоалкогольних напоїв.
14. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем у апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
15. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та      апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову   Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та ухвалу   Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року слід залишити без задоволення.
16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
17. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та ухвалу   Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі    № 817/923/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду