Справа№ 761/46003/19                                                                                                                     Головуючий у 1 інстанції Волошин В.О.
Провадження № 33/824/748/2020                                                                                                   Головуючий у 2 інстанції Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
12 березня 2020 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  - адвоката Роспотнюка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 15 листопада 2019 року о 15 годині 40 хвилин, по вул. І. Турчина, буд. 1/15 в м. Києві керував автомобілем марки «Mercedes», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року скасувати, а справу стосовно нього закрити внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що висновок місцевого суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є помилковим, оскільки зі змісту відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише зазначив про неможливість такого огляду у зв`язку з необхідністю виконання робочих завдань. 
На думку апелянта, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів його відмови в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, твердження суду першої інстанції про протилежне є безпідставним та не ґрунтується на доказах, що наявні в матеріалах справи.
Крім того, апелянт вказав, що приймаючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не надано правової оцінки поясненням свідків про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, які лише ними підписані на бланку поліцейських, і жодних своїх пояснень ними надано не було. Більш того, судом першої інстанції будо відмовлено у виклику свідків для допиту їх у судовому засідання, що вказує на неповноту та необ`єктивний розгляд справи.
В порушення «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1103 КМУ від 17 грудня 2008 року, поліцейськими, що оформлювали адмінматеріал не зазначено дій водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу вказує на відсутність таких дій у апелянта. 
Також апелянт вказав, що судом першої інстанції не надано правової оцінки копії направлення на огляд водія щодо стану сп`яніння від 15 листопада 2019 року до КМНКЛ «Соціотерапія» з виправленням у часі видачі такого направлення, а також тому факту, що судом першої інстанції залишено без задоволення клопотання захисника про направлення справи за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова, так як ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у м. Харкові.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Роспотнюка В.О., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини. 
Висновки судді  місцевого суду про доведеність вини водія  ОСОБА_1  у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються наступними доказами:
письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких  ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого  ОСОБА_1 дійсно у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що   ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише висловив наміри пройти його пізніше, не можуть бути взяті судом до уваги.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.     
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан  сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Цих вимог закону у ході провадження у справі, в тому числі і при ухваленні рішення щодо  ОСОБА_1 дотримано у повній мірі. Так,  ОСОБА_1  у ході з`ясування поліцейськими обставин правопорушення підтверджувався факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки поліцейським. Не заперечувались вказані обставини і самим  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі.
Також ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. 
Із переглянутого відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 не погодився напропозиціюпрацівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога.
Переглянутий відеозапис указує на те, що  ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.
При цьому суд вважає, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.  
Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 вчинив у присутності двох свідків. Ці свідки засвідчили таку відмову у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.
Доводи щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності  ОСОБА_1  у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що  ОСОБА_1  відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова  ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання у апелянта у апеляційній скарзі  на ту обставину, що у виданому йому направленні міститься  виправлення вуказаному часі не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За умови відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого  або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103, відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.
Посилання апелянта про безпідставне залишення без розгляду клопотання його захисника щодо направлення справи за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова, з тих підстав, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у м. Харкові є також необґрунтованими, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. За змістом ч.2 ст. 276 КУпАП направлення справи про адміністративне правопорушення за підсудністю в суд за місцем проживання порушника є правом, а не обов`язком суду. Таким чином, правила підсудності з розгляду даної справи порушені не були.
Інші, наведені у апеляційній скарзі аргументи, не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 17 грудня 2019 рокущодо  ОСОБА_1  відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.  
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        щодо   ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                    О.П. Свінціцька