Справа № 129/3013/19
Провадження № 22-ц/801/855/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року	Справа № 129/3013/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року, ухвалене суддею Швидким О.В., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 12 294,79 грн за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 та судові витрати у розмірі 1 921 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2019 має заборгованість у розмірі 12 294,79 грн, яка складається з наступного: 1 990,01 грн – заборгованість за кредитом; 9 243,12 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн – штраф (фіксована частина) та 561,66 грн – штраф (процентна складова). 
Порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 08.07.2011 в сумі 1 990,01 гривень; судовий збір в сумі 307,36 грн. В решті позовних вимог відмовлено через безпідставність.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками і неустойки, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині в повному обсязі. В іншій частині просить рішення залишити без змін.
Скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків та неустойки, так як сторони в довідці про умови кредитування погодили проценту ставку у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також узгодили розмір штрафів; у даному випадку, у зв`язку із погодженням сторонами процентної ставки та розміру неустойки, не може бути застосована правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховної Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні процентів та неустойки, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Частково задовольняючи позов (в частині стягнення тіла кредиту), суд першої інстанції виходив із того, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом, а також штрафів відсутні, оскільки їх розмір та порядок сплати не обумовлений сторонами в анкеті-заяві від 08.07.2011.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 08 липня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.11). 

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду», підписаної ОСОБА_1 08 серпня 2011 року, сторони погодили, що базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) становить 3,0%. У вказаній довідці також встановлено порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня (1) + пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) (а.с.12).
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 станом на 30.09.2019 становить 12 294,79 грн: 1 990,01 грн – заборгованість за кредитом; 9 243,12 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн – штраф (фіксована частина) та 561,66 грн – штраф (процентна складова) (а.с.9-10).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів та штрафів суд першої інстанції, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, виходив з того, що у заяві позичальника від 08.07.2011 сторонами не погоджено умови щодо їх сплати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій зазначено розмір процентів, штрафу та міститься застереження про погодження з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, вказала, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати які саме умови включені в заяву позичальника.
Дійсно, в підписаній позичальником анкеті-заяві не міститься умов щодо процентів та штрафів. 
Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів, посилався також на довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду.
Вказаною довідкою, з якою під власноручний підпис ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , визначена базова процентна ставка в місяць - 3%, що свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також порядок нарахування пені та штрафів.
Вказана довідка, як і анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана ОСОБА_1 08.07.2011. Факт підписання такої довідки ОСОБА_1 не заперечувався.
З огляду на підписання позичальником ОСОБА_1 одночасно з анкетою-заявою довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позову про стягнення процентів в розмірі 9 243,12 грн, нарахованих у відповідності до умов підписаної ОСОБА_1  довідки, виходячи з розміру незмінної процентної ставки (3%), підлягають задоволенню.
Також подібна ситуація існує щодо штрафів, оскільки у зв`язку із підписанням  ОСОБА_1 довідки про умови кредитування, сторони також погодили умови договору по їх нарахуванню.

Банк просив стягнути з відповідача на його користь штрафи: 500 грн (фіксована складова) та 561,66 грн (процентна складова), однак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 561,66 грн (процентна складова).
Вимога позову про стягнення штрафу (фіксована складова) в розмірі 500 грн не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону.
Апеляційний суд, керуючись ст. 12 ЦПК України, норми якої встановлюють таку засаду цивільного судочинства, як змагальність сторін, за якими позивач висуває свої вимоги до відповідача, а останній, в свою чергу, має право заперечувати проти них, бере до уваги поведінку відповідача, зокрема його відношення (його позицію) з приводу висунутих до нього вимог.
Беручи до уваги, що відповідач у даній справі, отримавши копію позовної заяви з додатками до нього, знав мотиви вимог та їх обґрунтування і не направив відповідно до ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву, а отже, не мав намірів заперечувати проти вимог і не намагався спростувати їх. Такі заперечення могли стосуватися як самого факту отримання кредиту, так і розміру заборгованості, в тому числі розміру процентів за користування кредитом та штрафних санкцій.
Така поведінка відповідача є пасивною, не відповідає принципам змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, а відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 ЦПК України відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій, які згадані вище.
Додані до апеляційної скарги докази, а саме довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідка про видані кредитні картки, виписка по рахунку апеляційним судом на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України до уваги не беруться, оскільки вони не були предметом розгляду судом першої інстанції, а доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції позивачем не надано. 
Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року в частині відмови у стягненні процентів та штрафів скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 842,87 грн, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, та 2 741,68 грн, сплачений позивачем за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам, штрафів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги позову про стягнення заборгованості по процентам, штрафам задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 в розмірі 9 243 (дев`ять тисяч двісті сорок три) гривні 12 копійок, 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривню 66 копійок - штраф (процентна складова).
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) - відмовити.
Рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 842 (одна тисяча вісімсот сорок дві) гривні 87 копійок.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 741 (дві тисячі сімсот сорок одна) гривні 68 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко