ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 189/1430/19(2-а/189/227/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 (головуючий суддя Чорна О.В.)
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача інспектора взводу № 1 роти №2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Мельника Андрія Євгенійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ДП18 №483571 від 18.08.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Мельника Андрія Євгенійовича про визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позов обґрунтовано тим, що 18.08.2019 року позивач керував транспортним засобом у складі тягача марки MAN TGХ 28.540 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2 ). 18.08.2019 року, о 08 годині 30 хвилин, на 154 км автомобільного шляху М-14 в Миколаївській області, ТЗ був зупинений інспектором поліції Мельником А.Є., який виніс відносно позивача постанову про накладання адміністративного стягнення ДП18 №483571 від 18.08.2019 року. Відповідно до постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КУпАП України: керував ТЗ з напівпричепом TAD днз НОМЕР_2 , на вище вказаному тягачі на одну вісь було встановлено шини з різними малюнками протектору для вантажних ТЗ п.п. 31.4.5.2, а також шини на яких було місцеве пошкодження, розриви та розшарування покриття, що оголюють корд п.п. 31.4.5.б, чим порушив ПДР України; на позивача накладений штраф у розмірі 340 грн. Позивач вважає складену відносно нього постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що 18.08.2019 року він відповідно до вимог п. А п. 2.3 Правил дорожнього руху, перед виїздом перевірив технічний стан і комплектність ТЗ, зокрема й шини, правильність розміщення та кріплення вантажу, жодних несправностей позивачем не було виявлено. З рішенням працівника поліції не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували б на те, що позивач порушив ПДР України, крім того вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність будь-яких несправностей ТЗ. Також позивач зазначає, що ТЗ яким він керував на момент зупинення технічних несправностей не мав, зокрема шини не мали пошкоджень, малюнки були однакові та були в робочому стані.
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 - в задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що надані відповідачем відеозаписи містять інформацію про обставини подій 18.08.2019 року та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказані докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає про порушення процедури подання доказів відповідачем, вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки кожному аргументу, висновки, що викладені в справі не відповідають обставинам справи. Посилається на те, що відповідач не подав відзив на позов, а це в силу ч. 4 ст. 159 КАС України може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вважає, що відповідачем не було подано до суду першої інстанції доказів вчинення правопорушення. Відзив був поданий неналежною особою, що не є учасником справи. Департамент патрульної поліції (яким подано відзив) не є учасником справи. Наявний в справі диск з доказами, що був поданий неналежною особою, не може братися до уваги та розглядатися в розумінні  ст. 73, 74 КАС України, оскільки такі докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом. В силу п. 9 ст. 79 КАС України, суд не може брати до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам прави. В самій постанові ДП18 №483571 від 18.08.2019 року не зазначено н якій саме осі причепу встановлені шини з різним малюнком протектору, адже сам причеп має аж три вісі. В матеріалах справи відсутній акт перевірки технічного стану ТЗ, на що не звернув уваги суд першої інстанції.
На адресу суду апеляційної інстанції відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу згідно якого просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що позивач керував ТЗ з напівпричепом TAD днз НОМЕР_2 , на вказаному тягачі на одну вісь було встановлено шини з різними малюнками протектору для вантажних ТЗ, а також шини на яких було місцеве пошкодження, розриви та розшарування покриття, що оголюють корд, однак  позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували це. Факт порушень правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.08.2019 року, о 08 годині 30 хвилин, на 154 км автомобільного шляху М-14 в Миколаївській області, інспектор взводу № 1 роти №2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Мельник Андрій Євгенійович, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №483571 від 18.08.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 , керував ТЗ MAN TGХ 28.540 днз НОМЕР_1 з напівпричепом TAD днз НОМЕР_2 , на вище вказаному тягачі на одну вісь було встановлено шини з різними малюнками протектору для вантажних ТЗ п.п. 31.4.5.2, а також шини на яких було місцеве пошкодження, розриви та розшарування покриття, що оголюють корд п.п. 31.4.5.б, чим порушив ПДР України; дії кваліфіковані за ст. 132-1 КУпАП; накладений штраф у розмірі 340 грн. (а.с. 4).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху».
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 31.4.5(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
Отже, вказані норми передбачають заборону експлуатації транспортних засобів за наявності технічних несправностей і невідповідності, а саме: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, та адміністративну відповідальність за порушення зазначених норм. 
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 
- чи було вчинено адміністративне правопорушення, 
- чи винна дана особа в його вчиненні, 
- чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, 
- чи заподіяно майнову шкоду, 
- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, 
- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, вчинення адміністративного правопорушення підтверджується доказами.  
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Отже, доказами є показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів, а також пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників (якщо вони були допитані як свідки в судовому засіданні та приведені до присяги).
При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій/рішень покладається на суб`єкта владних повноважень.  
Так, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином саме відповідач шляхом надання відповідних доказів має доводити, що рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності ним прийнято правильно.  
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями    283    і    284 КУпАП. 
Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Позивач    стверджує, що не порушував правил дорожнього руху та керував 18.08.2019 року транспортним засобом (у складі тягача марки MAN TGХ 28.540 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2 ) у належному стані. 
Відповідач стверджує, що позивач порушував правила дорожнього руху, оскільки  керував 18.08.2019 року транспортним засобом (у складі тягача марки MAN TGХ 28.540 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_2 ) у неналежному стані, а саме керував ТЗ з напівпричепом TAD днз НОМЕР_2 , на вище вказаному тягачі на одну вісь було встановлено шини з різними малюнками протектору для вантажних ТЗ п.п. 31.4.5.2, а також шини на яких було місцеве пошкодження, розриви та розшарування покриття, що оголюють корд п.п. 31.4.5.б, чим порушив ПДР України. На підтвердження своєї позиції відповідач надає відеозапис.
Так, матеріали справи містять відеозапис, який долучений судом першої інстанції до матеріалів справи разом з відзивом на позов (а.с. 44, 41-43).
Надаючи оцінку зазначеному відеозапису, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями    283    і    284 КУпАП. 
Колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення, тому не може розцінюватися як доказ та не може підтверджувати безпосередньо факту вчинення правопорушення.
Так, не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.
Саме такий висновок міститься в Постанові Верховного суду від 15.11.2018 року справа №524/7184/16-а адміністративне провадження №К/9901/24247/18, згідно якої зазначено про вимоги статті 283 КУпАП,  саме:  постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
На зазначене суд першої інстанції не звернув увагу та припустився помилки при ухваленні рішення по даній справі.
Оскільки в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено відомості, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис, то можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУПАП.
Отже, відповідач не діяв у відповідності до норм законодавства, зокрема, порушив  вимоги статті 283 КУпАП не зазначивши в постанові ДП18 №483571 від 18.08.2019 року відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню. 
Скасовуючи постанову  ДП18 №483571 від 18.08.2019 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що  бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже відповідач не довів належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності своїх дій/рішень.
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.
В силу ч. 3    ст. 272 КАС України  справи, визначені  статтею 286 КАС    не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  243,  310,  316,  321,  322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 - скасувати та прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача інспектора взводу № 1 роти №2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Мельника Андрія Євгенійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДП18 №483571 від 18.08.2019 року - задовольнити. 
Постанову серії ДП18 №483571 від 18.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 340 грн. - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови виготовлено 13.03.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова