ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2020 р.           Справа№ 910/16515/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Козир Т.П. 
          Кравчука Г.А. 

розглянувши у письмовому провадженні 
апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 
у справі №910/16515/19 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
до Департаменту патрульної поліції
про стягнення 6419,94 грн,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 повернуто позовну заяву та додані до неї документи Моторному (транспортному) страховому бюро України на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.
Ухвала мотивована тим, що позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд зазначив, що позивачем не усунуто зазначені в ухвалі суду від 27.11.2019 недоліки, не надано суду прохальну частину позовних вимог з матеріально-правовою вимогою до Департаменту патрульної поліції та доказів на підтвердження обставин щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.09.2019.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 у справі №910/16515/19.
Підставою для скасування ухвали скаржник зазначив порушення норм процесуального права, зокрема, статті 174 ГПК України. При цьому апелянт зазначив, що суд на стадії відкриття провадження у справі визнав докази, подані позивачем в обґрунтування позову недостатніми, проте, на думку апелянта, такий висновок суду суперечить положенням статті 210 ГПК України щодо дослідження доказів у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 поновлено Моторному (транспортному) страховому бюро України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.12.2019; відкрито апеляційне провадження у справі №910/16515/19; постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 зобов`язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати через канцелярію Північного апеляційного господарського суду у строк до 03.03.2020 оригінали позовної заяви та доданих до неї документів, заяви про усунення недоліків, повернуті МТСБУ місцевим господарським судом у відповідності до оскаржуваної ухвали.
28.02.2020 через канцелярію суду від позивача надійшов супровідний лист, до якого додано оригінали позовної заяви та доданих до неї документів, заяви про усунення недоліків, повернуті МТСБУ місцевим господарським судом у відповідності до оскаржуваної ухвали, копію довіреності на представника - адвоката Бабака Анатолія Васильовича, копію посвідчення на ім`я Бабака Анатолія Васильовича, виданого Адвокатським об`єднанням "Івано-Франківська обласна колегія адвокатів".
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, оригінали позовної заяви та доданих до неї документів, заяви про усунення недоліків, повернуті МТСБУ місцевим господарським судом у відповідності до оскаржуваної ухвали, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення 6419,94 грн.
Відповідно до пунктів 3 - 4 частини третьої ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Як вбачається з позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України №1039МТСБУ від 16.11.2019 позивачем не дотримано вищенаведених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві відсутня прохальна частина позову з конкретно визначеним предметом, а саме з матеріально-правовою вимогою до Департаменту патрульної поліції.
При цьому, предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, яка повинна викладатися чітко й безумовно.
Отже, враховуючи те, що позивачем не дотримано положень ст. 162 ГПК України щодо форми та змісту позовної заяви, судом першої інстанції 27.11.2019 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху в порядку частини першої ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, зокрема, запропоновано позивачу визначити прохальну частину позову з конкретно визначеним предметом, а саме з матеріально-правовою вимогою до Департаменту патрульної поліції.
Крім того, суд першої інстанції в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху зазначив, що викладені позивачем у позовній заяві обставини щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.09.2019 у м. Одеса, за участю транспортного засобу Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , не відповідають наданим до позову доказам, зокрема, довідці №90153446 про дорожньо-транспортну пригоду. Також суд зауважив, що позивачем у позовній заяві не зазначено та необґрунтовано, яким чином наслідки дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.09.2019 з вини водія ОСОБА_1 узгоджується (є пов`язаною) із визначеним у позовній заяві відповідачем - Департаментом патрульної поліції.
Частинами 2, 3 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Згідно з ч. 1, 2, ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України унормовано, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог  ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №918/1/18.
Натомість судом першої інстанції передчасно надано оцінку доданих до позовної заяви доказам та дійшов помилкового висновку про те, що невідповідність наданих позивачем до позовної заяви доказів, викладеним в такій заяві обставинам є підставою для залишення позовної заяви без руху.
06.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Моторного (транспортного) страхового бюро України про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем додано позовну заяву №1039 МТСБУ від 02.12.2019, в якій зазначено, зокрема, про те, що водій ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка мале місце 07.09.2016 в АДРЕСА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідній правовій основі у Департаменту патрульної поліції, що узгоджується (є пов`язаним) із визначеним у позовній заяві відповідачем Департаментом поліції.
Водночас, у поданій позовній заяві №1039 МТСБУ від 02.12.2019 також відсутня прохальна частина позовних вимог з конкретно визначеним предметом, а саме з матеріально-правовою вимогою до Департаменту патрульної поліції.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не усунуто недоліків щодо форми та змісту позовної заяви (відсутня прохальна частина позовних вимог з конкретно визначеним предметом), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування частини четвертої статті 174 ГПК України та відповідно повернення позовної заяви. 
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки суду першої інстанції про те, що невідповідність наданих позивачем до позовної заяви доказів, викладеним в такій заяві обставинам є підставою для залишення позовної заяви без руху, та в подальшому не надання інших доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин є підставою для повернення позовної заяви на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, колегія суддів вважає помилковими.
Разом з тим, оскільки таке порушення місцевим господарським судом норм процесуального права не вплинуло на правильність висновку суду про повернення позовної заяви з підстав невідповідності позовної заяви вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції визначився щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду відповідно до  статті 277 ГПК України.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 у справі №910/16515/19 залишити без змін.
Повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України оригінал позовної заяви та додані до неї документи, оригінал заяви про усунення недоліків, які надійшли до суду апеляційної інстанції 28.02.2020.
Матеріали справи №910/16515/19 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.А. Кравчук